FINLANDS SYNSKADADE NR 9
26 oktober 2005

är medlemstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med tio nummer per år i storstil, punktskrift, och i elektronisk version, se www.fss.fi/fs.html. På kassett utkommer tidningen integrerad i tidningen Medlemsbandet. Du kan också beställa tidningen som e-postbilaga. 2005 är tidningens 94:e årgång och den omfattar tio nummer. Nummer tio utkommer den 2 december, manusstopp den 10 november och första numret 2006 får du den 1 februari, manusstopp den 10 januari. 

Utgivare
Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf
Nylandsgatan 25 A 6, 00120 Helsingfors
Tfn växel 09‑6962 300 

Chefredaktör Sergius Colliander
tfn 09‑6962 3017, fax 680 2064
e-post: sergius.colliander@fss.fi 

Meddelanden mottas av chefredaktören
Betalda annonser mottas dessutom av Hans Åhman, tfn 0500 604 679,
e-post tuvi@sci.fi
Prenumerationer och adressändringar
Susanna Antell, tfn 09‑6962 3010, 
e-post susanna.antell@fss.fi

Redaktionen ansvarar inte för insänt, ej beställt material.
Skribenternas åsikter sammanfaller inte nödvändigtvis med FSS ståndpunkt.

ISSN 0789‑5739
Näkövammaisten Keskusliiton kirjapaino,
Helsingfors 2005

---------------

- Läs om tillgänglig miljö som är tema för årets blindvecka
- Det går att motarbeta diabetesbetingd synnedsättning!
- Rollen som resurscenter framhävs -skolundervisning för synskadade i 140 år

Pärmbild: Under den jubileumsfest som Svenska skolan för synskadade anordnade den 1 oktober avtäcktes ett porträtt av undervisningsrådet Solveig Sjöstedt. Konstnären heter Calle von Numers. - Foto SC
---------------

Innehåll

Ledaren av Sergius Colliander
  Rätt till tillgänglig miljö
Ann-Britt fick rättvisa: Ledarhundar äger tillträde till offentliga ställen av Tore Larsen
Färdtjänsten i Helsingfors - strul igen
Blindveckan 13‑20 november
	- Ett utrymme kan stimulera sinnena av Leena Honkanen
	- Bra att veta om tydlig och säker miljö?
"Blindskolan" 140 år av Sergius Colliander
	- Rollen som resurscenter framhävs
	- Många skiften ryms med

Diabetes påverkar ofta synen - det går att motverka synnedsättning - en intervju med Paula Summanen av Sergius Colliander
FSS utskott: rehabiliteringsutskottet planerar och strukturerar av Tor Hanner
Klientkontakterna är det viktigaste - Carina Willberg presenteras av Gunilla Löfman
Synskadan förenar - en rapport av Lilian Söderman
Verksamheten bland svenska synskadade behöver stöd
Ett brev till mamma av Gunilla: Tystnaden - vän eller fiende
MEDDELANDEN 
	Personliga understöd
	Skulle du ha lust att ställa upp?
	Fira jul på Seitaranta
Meddelanden från distrikten
Bakpärmen: Synskadades livssituation i fokus
---------------

Ledaren

Rätt till tillgänglig miljö
  Sergius Colliander

När funktionsförmågan sjunker i något avseende är den naturliga reaktionen att hitta på hur man kan klara sig i alla fall. Man anpassar sig och sitt beteende efter de resurser man förfogar över. Det här gäller också när synen sviktar. Nästan omärkligt tar man i bruk landmärken, kontraster och ljud får ny relevans. Ifall synen helt uteblir får man lov att ta till ytterligare knep: kanter och ytstruktur kan ge den information man behöver för att hitta rätt.
  Inte sällan förundrar sig seende personer över hur väl synskadade kommer tillrätta. Och ifall man märker att en person med vit käpp tvekar finns det i allt högre grad beredvillighet att ge en handräckning. Det är något att vara glad för eftersom det alltid kan hända att de orienteringspunkter man skulle tytt sig till förändrats.
  En annan faktor som kan spela oss synskadade spratt är om koncentrationen något tag ger efter. Att promenera gatan fram kan vara nog så avslappnande - om man ser. Men om man ska kompensera synintrycken och hållas på rätt rutt krävs förhöjd koncentration. Om den rubbats av någon orsak - ens egen livliga tankeverksamhet eller någon yttre tilldragelse - kan det hända att man inte känner igen sig på rutten.
  Att ta sig fram på egen hand är möjligt bara om miljön uppfyller vissa grundförutsättningar. Den ska vara väl strukturerad och lätt att lära sig känna igen. Som väl är fäster man numera allt mer uppmärksamhet vid synskadades och andra funktionshindrades behov redan under planeringen av miljöer. Det har dessutom visat sig att lösningar som är bra för personer med funktionsnedsättning är bra också för de flesta andra.
  Men i en planeringsprocess är det väldigt många faktorer som spelar in. Många intressen ska beaktas. Det gäller tekniska möjligheter, ekonomi i bygglösningar, synpunkter på praktiskt underhåll och städning samt de estetiska synpunkter som vid planeringstidpunkten känns relevanta.
  I många kommuner kommer planer på offentliga platser och byggnader för utlåtande till handikappråden. Då finns det en chans att framhålla och motivera funktionshindrade personers behov. Det är alltså inte en formalitet utan något som ska tas seriöst. Och bra motiveringar gör att synpunkterna tas på allvar.
  Alla har rätt till tillgänglig miljö - också synskadade. Det är inget vi ska behöva be om, det är något vi ska kunna förutsätta som ett självklart resultat av yrkesmässig och kompetent planering. Inget skäl att huka sig, go'vänner!
---------------

Ann-Britt fick rättvisa:

Ledarhundar äger tillträde till offentliga ställen
  Tore Larsen

Efter nästan två års väntan fick Ann-Britt Mattbäck från Edsevö i Pedersöre upprättelse. En tydligt lättat Mattbäck lämnade Vasa tingsrätt den 27 september med ett litet stycke finländsk rättshistoria i bagaget.
  Det var i november 2003 som Mattbäck tillsammans med några väninnor var i Vasa på en tillställning på Wasa Teater och skulle äta lunch - men Mattbäcks ledarhund Coxy fick inte komma in på pizzerian de uppsökte. Trots att Mattbäcks väninnor förklarade att ledarhundar äger tillträde till offentliga rum och att hon är beroende av att ha hunden nära, vidhöll personalen att hunden fick vänta utanför pizzerian av hänsyn till de andra gästerna.
  - Det var en obehaglig situation. Jag kunde inte lämna hunden på utsidan då det var ganska kallt och hunden kunde bli stulen, säger Mattbäck.
  Då väninnorna diskuterade med personalen om Mattbäck föreslogs det att man skulle tillkalla polis för att reda upp fallet. Som på beställning kom två poliser till pizzerian för att hämta lunch. Det kom in i diskussionen och efter överläggning med de inblandade föreslog de att Mattbäck och väninnorna uppsöker ett annat matställe.
  - Jag blev mycket förvånad över att polisen inte visste vad som var gällande lag men vi fick med oss mat och gick tillbaka till Wasa Teater för att äta, säger Mattbäck.
  Till en början ville Mattbäck helst lägga händelsen bakom sig men FSS hedersordförande Karl-Oscar Skogster uppmanade henne att göra en polisanmälan i fallet och efter övervägande beslöt Mattbäck att göra det för att inga andra skulle råka ut för motsvarande fall.
  - Jag har aldrig varit med om något dylikt tidigare och det är väl en sorts erfarenhet, men allra helst skulle jag vilja slippa det här, sade en lätt nervös Mattbäck innan de rättsliga förhandlingarna inleddes.
  Under brottsrubriceringen om diskriminering fick de två anställda som var i restaurangen när händelsen ägde rum möta upp i rätten. De åtalade verkade uppriktigt ångerfulla men hävdade att de inte var medvetna om gällande lagstiftning beträffande ledarhundar.
  - Det var först då jag kom till polisinrättningen för förundersökningen som jag fick veta om sådana bestämmelser. Nu vet jag vad som är gällande men då det här hände fick jag följa min arbetsgivares anvisningar, sade den ena åtalade i rätten.
  Dock höll rätten med åklagaren, som yrkade på dagsböter för de två åtalade medan Mattbäck inte ställde några privaträttsliga krav mot de två männen. Åklagaren fasthöll att diskriminering hade ägt rum och att det i fallet inte finns lindrande omständigheter som de två åtalade kunde påvisa i undersökningarna eller under rättsförhandlingarna.
  - Jag har inget emot personerna i fråga men jag vill att lagen ska följas, säger Mattbäck.
  Domslutet är mycket viktigt eftersom det blir ett prejudikat i liknande fall. Mattbäck, som från början inte önskat dra saken inför rätta är glad för att hon gjorde det i varje fall.
  - Jag hoppas att fallet uppmärksammas och att det inverkar positivt för andra synskadade. Jag har hela tiden vetat att rätten är på min sida, säger Mattbäck.

Bildtext: Nöjda och belåtna efter bra dom: Ann-Britt Mattbäck och ledarhunden Coxy.

---------------

Färdtjänsten i Helsingfors

Strul igen
  (SC) De nya avtalen om färdtjänstservicen i Helsingfors som FS berättade om i nummer 7 har lagts på is tillsvidare. Men ikraftvarande avtal upphör vid årsskiftet. Sedan blir det temporära arrangemang.
  Enligt uppgift har situationen uppstått på grund av att en del av de anbudsgivare som förlorade konkurrensutsättningen överklagat stadens beslut till marknadsdomstolen. De anser att allt inte gått rätt till. På grund av en mängd mål som väntar i marknadsdomstolen antas behandlingen ske någon gång under våren. Först när rätten givit sitt utslag kan avtal undertecknas.
  De ansvariga inom socialverket försäkrar att färdtjänsten kommer att fungera också med temporära arrangemang. Det är en lagstadgad service så det finns inte några alternativ, uppger man.
---------------

Blindveckan ordnas i år 13‑20 november och temat för veckan är tillgänglighet i miljön.
Ett utrymme kan stimulera sinnena
  Leena Honkanen, översättning Mari Jensén

I ett utrymme som planerats väl känner sig alla säkra. När man bygger allmänna utrymmen fäster man allt mera vikt vid att alla ska kunna röra sig obehindrat och få den information de behöver genom flera sinnen.
  När kontakten med utrymmet sker via flera sinnen så gestaltas rummet med synen, hörseln, känseln och ibland även luktsinnet. För en syn- eller syn- och hörselskadad kan även den minsta lilla stimulans via de olika sinnena vara till stor nytta.
  Diplomingenjör Jukka Jokiniemi har i sitt arbete och i sin forskning fokuserat på utrymmen där många sinnen stimuleras och där både seende och synskadade har lätt att röra sig.
  - Människan känner av arkitekturen via sina sinnen. Ljus, belysning och färgsättning ger mycket extra stöd åt de flesta synskadade och akustiken kan förbättra eller försämra uppfattningen av ett utrymme på ett avgörande sätt, säger Jokiniemi.

Man bländas, det ekar och skramlar
  Offentliga utrymmen är enligt Jokiniemi betydligt mer utmanande än privata utrymmen, även om man numera redan i planeringsskedet fäster uppmärksamhet vid tillgänglighet och hinderslöshet.
  - I hemmiljön fungerar vanliga saker såsom mattor och möbler både som känslostimuli och som akustisk hjälp. Ofta är de här sakerna i ordning hemma redan sedan tidigare.
  - Med en del lösningar gällande färgsättning och belysning kan man ge mera stöd åt en synskadad som rör sig i utrymmet. Till exempel ett lysrör placerat lodrätt i trappan stöder den som kan uppfatta ljus då han eller hon rör sig i trappan. Med gardiner kan man lätt justera hur bländade det naturliga ljuset utifrån är.
  - Ljuskänningar baserar sig på färger. Taken och väggarna borde vara ljusa, och mindre detaljer såsom lister mörkare, beskriver Jokiniemi.
  - I offentliga utrymmen är man tvungen att göra kompromisser enligt de olika användargruppernas behov. Man måste även ta i beaktande de behov som servicen och städningen för med sig. Belysningen, till exempel allt för starkt naturligt ljus, och den ibland kaotiska ljudvärlden i offentliga utrymmen kan vara hinder för att en synskadad självständigt ska kunna röra sig i utrymmet.

En stad för alla
  Resecentret Kampen öppnades i Helsingfors i början av sommaren. Vid planeringen av Kampen har man fäst speciellt stor uppmärksamhet vid tillgänglighet och lösningar som stöder bland annat en synskadad persons orienteringsförmåga i centrets utrymmen. Jukka Jokiniemi var med i planeringen som utomstående konsult. Nu finns det längs golven tydliga ledstråk till bussarna. Avgångsportarnas nummer finns också inpräglade i golvet.
  - För en synskadad finns Kampens största brister i färgsättningen. Att det är så dunkelt beror inte på brist på belysning utan på att golven är så mörka. Där prioriterades städningens och servicens behov. De taktila ledstråken i golven och belysningsstråken i taket ger bra stöd att röra sig. På samma sätt har man också satsat mycket på akustiken i Kampen, säger Jokiniemi.
  - Helsingfors stad har ett projekt som heter En stad för alla på gång och projektet strävar efter att alla olika användargrupper säker och bekvämt ska kunna röra sig i stadsmiljön. Handikapporganisationerna är självklart med i projektet. Målet är att stadens allmänna områden, byggnader och kollektivtrafiken före år 2011 ska vara tillgängliga för rörelsehindrade, synskadade, åldringar samt barnfamiljer.

Tillgängligt är fult?
  Vad som är ett vackert och för synsinnet behagligt utrymme är förstås en smaksak. Vissa tycker om dunkel stämningsbelysning och mörka väggytor. Enligt Jokiniemi bör man också beakta den estetiska aspekten. När man planerar hemmiljön är hemtrevnaden, arkitekturen och pengarna viktiga.
  - Belysningen är för de flesta synskadade viktig. En god och tillräcklig belysning behöver ändå inte vara kall och dyster. Genom att placera ljuskällorna på rätt plats får man större nytta av dem.
  Jokiniemi poängterar betydelsen av flera sinnen. Man bör även stimulera känsel- och hörselsinnet.
  - Slutresultatet är bäst när kontakten med utrymmet sker via flera sinnen. Men små förändringar så att man kan använda sig av flera sinnen får man mera nytta än om man endast stöder ett sinne till exempel genom att trimma belysningen så långt som möjligt. Som ett exempel på ett estetiskt vackert utrymme där många sinnen stimuleras nämner Jokiniemi Tempelplatsens kyrka.
  - I Tempelplatsens kyrka är akustiken utmärkt, där finns många intressanta ytor att röra vid och det naturliga ljuset, som blir mjukare då det filtreras genom betongbalkarna, ger många intressanta effekter i utrymmet under de olika tiderna på dygnet och året.
  - Arkitektbröderna Timo och Tuomo Suomalainen planerade kyrkan för över 40 år sedan, och den byggdes 1968‑69. På den tiden pratade ingen ännu om hinderslöshet eller tillgänglighet. Ändå blev Tempelplatsens kyrka ett modellexempel gällande dessa aspekter och på samma gång ett estetiskt vackert utrymme.

Människan ser med hjärnan
  Jukka Jokiniemi leder ett eget företag som planerar och marknadsför armaturer, Innojok Oy, skriver en avhandling om gestaltning av omgivningen genom många sinnen och åker runt och föreläser om ämnet i världen. Enligt honom stöds barn i utvecklingen av funktionsförmågan genom att barn erbjuds stimulans för flera olika sinnen samtidigt.
  - Utvecklingen av funktionsförmågan kräver att människan rör sig och gör olika saker. Naturomgivningen erbjuder ofta mera stimulans än den byggda omgivningen. Även barn med flera funktionshinder bör få många möjligheter till fysisk aktivitet så att kännedomen om den egna kroppen byggs upp.
  - Idén med att flera sinnen används är att bristen på ett sinne kan kompenseras med andra. Människan ser med hjärnan. Tröskeln för att sinnet ska uppfatta något sänks när två-tre kanaler för stimulans används samtidigt. Till exempel när man rider eller seglar kommer kompensationen i användning när man genom rörelserna, känselsinnet och hörseln får informations samtidigt. Och för barn är alla lekar bra för att träna deras sinnen samtidigt.
  Skribenten Leena Honkanen är verksamhetsledare för föreningen Stöd för synskadade barn rf och hon nås per telefon 09‑752 2540.

Bildtext:
  Jukka Jokiniemi har fokuserat på utrymmen där många sinnen stimeluras. - Foto Leena Honkanen

I Tempelplatsens kyrka blir ljuset mjukare då det filtreras genom betongbalkar. - Foto SC
---------------

Blindveckan 13‑20 november
Bra att veta om tydlig och säker miljö

Här tar vi upp några faktorer som påverkar tydligheten och säkerheten då man planerar och bygger upp en tillgänglig miljö.

Tydlighet
  En bra och rätt riktad belysning lyser upp utan att blända. En god belysning hjälper en att gestalta utrymmet och leder en att röra sig genom att lyfta fram förändringar längs rutten.
  Kvaliteten på ljuset inverkar på hur man ser färger. Tydliga kontraster, det vill säga en tydlig skillnad mellan ljust och mörkt, hjälper en att varsebli omgivningen, att orientera sig och finna platser och föremål. Färgsättningen på utrymmet inverkar på behovet av belysning. Belysning och färgsättning bör planeras som en helhet.
  Tydliga informationstavlor har tillräckligt stora bokstäver, färgen på bokstäverna skiljer sig från bakgrunden och själva informationstavlan skiljer sig från bakgrunden. Information vid dörrar placeras på väggen vid handtagets sida på en höjd av 140‑160 cm.
  Ljud fungerar som ledfyrar, de vägleder och varnar. En god akustik hjälper en att höra tydligt, medan biljud, eko och sorl gör utrymmet otydligt.
  Olika ytmaterial som kan särskiljas med känseln visar en rätt rutt, leder en att hållas på rutten och varnar för hinder.

Säkerhet
  En trygg omgivning har inga hinder som överraskar längs rutterna.
  Inventarier placeras i fördjupningar eller så bör deras placering märkas ut så att de inte har farliga utstående hörn eller kanter, åtminstone inte i höjd med huvudet.
  Gropar och arbetsplatser utmärks omsorgsfullt så att även den som använder vit käpp kan lägga märke till dem.
  En god kontrast mellan färgerna på golv, väggytor och tak hjälper en att gestalta utrymmet. Färgen på dörrarna bör skilja sig från den övriga väggytan. Man hittar handtaget då det har en annan färg än dörren.
  Stora olikfärgade mönster i golvytan är inte att rekommendera eftersom de kan tolkas som en upplysning om nivåskillnader.
  Trygga trappor har en kontrasterande rand i främre kanten av trappsteget, ledstången går att särskilja från omgivningen och den når ända till avsatsen.
  Glasdörrar och -väggar bör ha tydliga varningsmärken på 100,  140 och 160 centimeters höjd. I nedre kanten av glasdörrar bör det finnas en sparkplåt eller annan del som inte är av glas.

Bildtext:
  Den nya busstationen i Helsingfors är ett rätt bra exempel på tillgänglig miljö. Men golven är mörka och gör att intrycket är dunkelt trots bra belysning. - Foto SC
---------------

"Blindskolan" 140 år
Rollen som resurscentrum framhävs
  Sergius Colliander

Under en stämningsfull jubileumsfest var det många som tänkte på gångna tider. Många forna blindskolelever var med på samlingen som hade lockat över hundratalet deltagare. Men samtidigt var också skolans nutid och framtid närvarande.
  I festtalet konstaterade Margareta Pietikäinen, mångårig tidigare ordförande för skolans direktion, att skolan för många elever varit ett andra hem. I dagens läge framhävs rollen som resurscentrum för de synskadade elever som går i "vanlig" skola. Det är speciellt viktigt att skolans sakkunskap verkligen når ut till både eleverna, lärarna och övrig personal i skolorna runt om i landet. Kärnan i det här arbetet är skolans egen verksamhet.

Design för alla är en viktig ledstjärna
  Margareta Pietikäinen känner tillfredsställelse med att förhållningssättet gentemot personer med funktionshinder förändrats på ett positivt sätt. Nya hjälpmedel, anpassad miljö och ökade möjligheter till delaktighet på lika villkor innebär att vi kommit en bit på väg mot jämlikhet, anser hon.
  Margareta Pietikäinen är medlem i Nordiska handikappolitiska rådet som är ett organ tillsatt av Nordiska ministerrådet. Här har man gått in för att plädera för principen design för alla som i själva verket innebär ett revolutionerande nytänkande. Målet är att allt som planeras genast från början till slut ska beakta att det ska funka för alla: barnfamiljer, rörelsehindrade, personer med synproblem och gestaltningssvårigheter och så vidare. Nu är det många gånger så att lösningar som redan visat sig mindre lyckade upprepas och sedan måste åtgärdas i efterskott för att betjäna alla. Enklast och mest effektivt är att tänka rätt från början och det är vad design för alla går ut på, förklarade Margareta Pietikäinen.
  Ett led i det här arbetet på nationell nivå är att se till att alla lagförslag granskas ur ett handikapperspektiv innan de avges för behandling till riksdagen. Det här arbetet kunde med fördel skötas av en handikappombudsman och det är något Margareta Pietikäinen jobbat för att ska bli av också i Finland. Hon sade sig veta att det bland festpubliken finns flera andra som tänker lika.
  Ett viktigt mål är att få design för alla-principen att sippra igenom till kommunerna så att de skulle ta beslut om att följa den här grundinriktningen i all sin verksamhet. De kommunala handikappråden borde få tyngre uppgifter i planeringen.

Elever i huvudroll
  En höjdpunkt på jubileumsfesten var föreställningen De fyra elementen som framfördes av skolans högstadieelever Emmy Forsström, Sara Alavesa, Marja Heimonen och Miia Teinilä. Skådespelet har ingått i en treårig satsning på kultur inom de finlandssvenska skolorna som finansierats av Svenska kulturfonden. Urpremiären var på skolornas stora kulturkavalkad i Tammerfors i våras.
  De fyra elementen - elden, jorden, vattnet och luften - var till att börja med övertygade om sin överlägsenhet var för sig: "jag är bäst". Men efterhand kom man fram till att elementen kompletterar varandra.
  En balanserad avvägning mellan dialog, rörelse, dans och sång samt fint spel med de fotsida dräkterna gjorde att publiken trollbands av uppvisningen.
  Idén bakom uppvisningen står de uppträdande själva för. Träningen och repetitionerna har genomförts under ledning av Anne Ström, lärare vid skolan.

Bildtext:
  Jorden, luften, vattnet och elden letar efter former för samspel - Foto SC
---------------

"Blindskolan" 140 år
Många skiften ryms med
  Sergius Colliander

Startskottet för organiserad undervisning av synskadade i Finland gick 1865 - för all del med bara en elev första läsåret. De närmaste modellerna fanns i S:t Petersburgs blindinstitut och i motsvarande läroinrättningar i Mellaneuropa.
  När undervisningsrådet och tidigare rektorn för Svenska skolan för synskadade (SSS) Solveig Sjöstedt ger en historisk tillbakablick flödar orden, årtalen och detaljerna.
  Det rörde sig i början faktiskt om en svensk skola, de första finskspråkiga eleverna kom till skolan på 1880-talet. Till en början fick de lära sig svenska för att följa med undervisningen. Det här föranledde Solveig Sjöstedt att dra en parallell till de senaste cirka tjugo åren i SSS historia: en del av eleverna är också nu finskspråkiga.
  Det fanns flera orsaker till varför det blev så, får vi veta. Dels hade den finska skolan på 1970-talet flyttat till nya lokaliteter i Jyväskylä och en del föräldrar vill inte att barnen skulle vara så långt borta. Skolan har säkrad tillgång till modern utrustning och dess litenhet känns också tilltalande. Men undervisningen sker konsekvent på svenska så det gäller för de små finska nykomlingarna att lära sig språket. Men senare får man undervisning i "modersmålsinriktad finska" - något SSS var först med att introducera.
  Redan på 1800-talet var principerna för upprätthållande av blindundervisningen klara: det var statliga läroinrättningar och de var avgiftsfria. Den svenska undervisningen gavs vid sidan av den finska i Helsingfors medan en andra finsk blindskola etablerades i det inre av landet, i Kuopio.
  Under 1930-talet blev läget för de svenska eleverna allt mer trängt. Även om undervisning gavs på svenska så var internat och fritid i hög grad finskspråkiga. I oktober 1939 tog riksdagen så beslut om att grunda en skild svensk avdelning. Men kriget satte stopp för skolans verksamhet för en tid. Eleverna skickades hem men en del kunde fortsätta skolgången i blindinstituten i Sverige och Danmark.
  När den fastighet skolan verkat i vid Djurgårdsvägen i Hagnäs stod inför rivning fick den svenska avdelningen 1961 tillgång till ett eget skolhus vid Edelfeltsvägen i Eira. Detta var möjligt genom de betydande finansiella insatser som gjordes av de under 1940-talet grundade Svenska blindskolföreningen och stiftelsen Svenska blindgården.
  Fem år senare, 1966, blev skolan en självständig enhet, en statlig specialskola, såsom den nu också är. Skolföreståndare blev Anita Stewen.
  Undervisningen skedde till medlet av 1970-talet enligt folkskolans läroplan. Övergången till grundskolans läroplan innebar en omfattande förändring.
  - Det blev en stor utmaning att få allt läromaterial tillgängligt för de synskadade eleverna. Här hade vi stor hjälp av Talboks- och punktskriftsbiblioteket i Sverige som till att börja med utförde arbetet utan ersättning. Solveig Sjöstedt som i det här skedet redan ledde skolan minns med fasa när hon utan förvarning fick en diger faktura från TPB. Men med Blindskolföreningens bistånd kunde situationen klaras ut.
  Skolans nuvarande namn, Svenska skolan för synskadade, togs i bruk 1985 och så blev skolföreståndaren rektor. Med åren kom integreringen av synskadade elever i vanliga grundskolor att utgöra en allt mer betydande del av skolans verksamhet. Solveig Sjöstedt vill speciellt framhålla ögonläkare Lea Hyvärinens roll i den uppsökande verksamheten.

Soli inom ram
  I skolans jubileumsfestligheter ingick också en porträttavtäckning. I skolan finns sedan tidigare ett porträtt av Anita Stewen, mångårig lärare och föreståndare. Skolans direktion tog under våren beslut om att hedra också undervisningsrådet och tidigare rektorn Solveig Sjöstedt - även Soli kallad - med ett porträtt. Uppdraget gick till en ung finlandssvensk porträttmålare, Calle von Numers. Solis gamla kolleger kände lättnad för modern teknik: konstnären arbetade i stor utsträckning med ledning av digitalfotografier. Bekymret hade ju varit att få det livfulla objektet att ta plats för grundliga sittningar. Därutöver kom också det faktum av praktisk natur att Solveig Sjöstedt alltsedan pensioneringen är mycket aktiv med biståndsarbete, för närvarande i Kosovo.

Bildtext:
  Skolhuset vid Edelfeltsvägen, en vinjett. Se www.saunalahti.fi/~sss1/

Solveig Sjöstedt vilar inte på lagrarna. Som bäst arbetar hon med att få bättre undervisning av synskadade i Kosovo. - Foto SC
---------------

Diabetes påverkar ofta synen
Det går att motverka synnedsättning
  Sergius Colliander

Förändringar i ögonbottnen blir ofta en följdverkning av diabetes. Orsaken är att de tunnaste blodkärlen slutar fungera. Bäst går synförsämringen att undvika genom att hålla sockervärdet och blodtrycket normalt. Ifall processen kommer igång kan man stoppa den med laserbehandling.
  - Laserbehandling är hörnstenen när det gäller att förebygga allvarligt synbortfall i samband med förändringar i näthinnan hos diabetiker, säger Paula Summanen, avdelningsöverläkare på diabetespolikliniken vid ögonkliniken i Helsingfors. Genom att åtgärda nybildningar av blodkärl kan man hålla näthinnan och också glaskroppen funktionsduglig. Annars täcks syncellerna av blod, ett flätverk av nya blodkärl och ärrvävnad - som de klängande törnena i prinsessan Törnrosas slott ungefär, säger Paula Summanen för att illustrera den bekymmersamma utvecklingen.

Följ med läget och gör egna insatser
  Det är bättre ju tidigare man blir varse förändringarna i ögonbottnen. Regelbundna kontroller ska sättas in från 10 års ålder om man har fått diabetes som barn. Den första undersökningen utförs när sjukdomen diagnostiserats.
  - Intervallerna mellan fotografering varierar sedan beroende på individuella faktorer. Men det är viktigt att hålla reda på vilken intervallen är för egen del och se till att den hålls, understryker Paula Summanen. Vid dietreglerad typ 2-diabetes kan den vara ända upp till fyra år ifall inga förändringar upptäckts vid noggrann granskning.
  De tidigaste förändringarna, mild bakgrunds-retinopati, ger inte ännu anledning till ingrepp. De är som ett utropstecken för patienten: det går att motverka framskridandet genom att hålla blodsockervärdet normalt. Men det är också viktigt att följa med blodtrycket.
  - I början av 1900-talet var det ofta högt blodtryck som ledde till allvarliga synskador genom ögonbottenförändringar. Först på 1940-talet blev man medveten om sambanden mellan samma slags förändringar och diabetes. De här sambanden existerar fortfarande och de stärker varandra, förklarar Paula Summanen.
  Hälsosam livsföring är ett effektivt sätt att motverka diabeteskomplikationer. Det gäller att uppmuntra rörlighet hos barn och unga och att ge bra impulser i fråga om matvanor. För personer i kategorin äldre är det bra att delta i till exempel gruppgymnastik. Det är bra för ämnesomsättningen men också för balansen och välbefinnandet i allmänhet.

Komplikationerna kan åtgärdas
  Symptomen på förändringar i ögonbottnen varierar. Det kan röra sig om suddig syn eller fläckar eller blixtar i synfältet.
En av komplikationerna är svullnad i gula fläcken, makulaödem. Det är den vanligaste orsaken till synproblem vid diabetes. Gula fläcken är det område på näthinnan som används för detaljerat seende.
  Makulaödem behandlas med laserbestrålning i små doser. På det sättet stoppas läckaget i blodkärlen. Det gör att synförsämring kan förhindras. Man får räkna med att behandlingen måste upprepas ett antal gånger eftersom svullnaden kan återkomma.
  För ett mindre antal diabetiker utvecklas ögonbottensförändringarna till proliferativ retinopati. Det innebär mer omfattande defekter av näthinnan. Vissa blodkärl täpps till och i samband med det försöker organismen rätta till läget genom nybildningar som dock har en skadlig effekt. De nya kärlen är sköra och det kan därför uppstå blödningar som grumlar delar av glaskroppen. Glaskroppen är den del av ögat som fyller mellanrummet mellan lins och näthinna. Ärrbildningar i blodkärlen kan också medföra att näthinnan lossnar.
  Laseringreppen som används vid proliferativ retinopati har en mer omfattande karaktär än vid makulaödem. Man förhindrar bildning av nya blodkärl och befintliga kärl tillbakabildas. Målet är att få nybildningsprocessen att avstanna.
  - Vi använder samma behandlingsmetoder som sätts in överallt i världen numera. Laserbehandling har använts i cirka 30 år nu och metoderna har blivit allt mer exakta och effektiva, framhåller Paula Summanen som själv arbetat med diabetikers synproblem i tjugo år. Hon förklarar att blödningar kan förhindra laserbehandling och då, och speciellt om det finns risk för näthinneavlossning, används glaskropps- och näthinnekirurgi (vitreoretinal kirurgi).
  Paula Summanen är också docent vid Helsingfors universitet och när intervjun gjordes stod hon just i beråd att hålla en paus i det kliniska arbetet. Under två månader ägnar hon sig åt forskning och genomgång av de behandlingar som utförts.

Vem drabbas?
  Inte alla diabetiker får synproblem. Men det är relativt vanligt både vid typ 1- och vid typ 2-diabetes. Efter 20 år av typ 1-diabetes har cirka 40 procent av patienterna förändringar i ögonbottnen.
  - Det finns ett lineärt samband mellan sockerbalans och kärlbildningar. Men dessutom inverkar genetisk predisponering, blodtryck, fett och kolesterol samt starka kast i sockernivån.
  Paula Summanen är mycket bekymrad över utvecklingen av livsstil vad beträffar kost och motion. Hon poängterar att vi i Finland har en situation där vi innehar världsrekordet i typ 1-diabetes och där trenden i fråga om typ 2-diabetes är väldigt oroande.
  - Lär er äta fina frukter i stället för bakelser och godis, uppmanar Paula Summanen avslutningsvis med eftertryck.

Bildtext:
  Docent Paula Summanen har arbetat med att bekämpa synproblem på grund av diabetes i tjugo år. - Foto SC
---------------

FSS UTSKOTT
Rehabiliteringsutskottet planerar och strukturerar
  Tor Hanner

Sju personer, av vilka majoriteten utgörs av rehabiliteringshandledare, sitter med i FSS rehabiliteringsutskott. Ordförande är Monica Andersson, rehabiliteringshandledare i mellersta Nyland och i östra Nyland.
  Rehabiliteringshandledarna sköter ju det praktiska arbetet. Vi ställer frågan till Monica: vad sysslar man då med i utskottet?
  - Vi planerar det praktiska arbetet på så sätt att vi försöker strukturera vad vi ska göra och hur vi ska göra det, verksamhetsplaner och -berättelser och i viss mån budgetärenden. Vi planerar också kurser och verksamheten i övrigt, funderar på anskaffning av hjälpmedel m m. Direkta klientärenden jobbar vi inte med. Sådant diskuterar vi med varandra om det behövs. Här utgör vi handledare en stödgrupp för varandra, berättar Monica.
  Hur ser rehabiliteringssituationen ut inom FSS idag? Fungerar den effektivt?
  - Situationen just nu är ju den, att av oss rehabiliteringshandledare så är två helt nya, konstaterar Monica och fortsätter: Det tar självfallet en viss tid att komma in i jobbet. Dessutom har den person som satt inne med de gedignaste kunskaperna på området lämnat förbundet och övergått till andra uppgifter. Nu har vi en situation där vi är tvungna att t ex till våra kurser köpa utomstående expertis där vi själva inte besitter kunskap, konstaterar hon. Men även om situationen nu är svår och det kanske till alla delar inte fungerar som det borde, så tror Monica på en bättre framtid. Hon framhåller att de nya handledarna är duktiga och har redan nu fått erfarenheter av jobbet genom att de var med på en grundkurs nyligen. Deras egna kommentarer efter kursen var mycket positiva.
  Monica framhåller att det ju finns alla möjliga utbildningstillfällen "som vi måste försöka delta i och skaffa oss så mycket kunskap som möjligt". Och så är det något som Monica hoppas på:
  - Som på solens uppgång går vi och väntar på att Arlainstitutet ska ordna nästa kurs med utbildning av rehabiliteringshandledare. Den person som jobbade hos oss tidigare hade gått denna utbildning och skaffat sig gedigen kunskap. Så vi hoppas nu att den kursen skulle starta så fort som möjligt och att vi får möjlighet att gå den, önskar Monica.
  I dag är det främst nysynskadade som får rehabilitering. Det är ju klart att den gruppen också är mycket viktig. Men även vi som varit längre synskadade har många gånger stort behov av rehabilitering i olika former. Hur klarar ni den biten?
  - Det behovet finns, säger Monica. Vi ordnar årligen en återkommande grundkurs för nysynskadade. Men utöver det så ordnar vi FPA-finansierade temakurser, två stycken per år. Det är vi som planerar dessa temakurser och söker medel från FPA.
  - Men, betonar Monica, det är ju det som skulle vara önskvärt, att alla som har behov för någon form av rehabilitering, skulle ta kontakt med oss så att vi vet vad ni behöver.
  Ett problem som har funnits och fortfarande finns är möjligheter för personer som fyllt 65 år att få rehabilitering.
  - Men det är inte automatiskt så, att i och med att du fyller 65 så står du utanför all rehabilitering. FPA har nämligen också s k behovsprövad rehabilitering. Och den delen är avsedd för personer som inte fyller kriterierna för att få den medicinska rehabiliteringen. Men de har möjlighet att delta i våra kurser, konstaterar Monica Andersson.

När man faller av kärran måste man hitta en ny kärra
  Två personer från förbundsstyrelsen sitter med i rehabiliteringsutskottet. En av dem är Gunilla Löfman. Hon framhåller att utskottet måste fundera på struktureringen i rehabiliteringen.
  - Vem av rehabiliteringshandledarna som ska göra vad, ska de vara specialinriktade på olika områden o s v. Sedan gäller det också struktureringen av arbetet, så att vissa återkommande saker som t ex grundkursen kan planeras smidigt, säger Gunilla.
  Hon berättar vidare att utskottet kommer samman en dag i slutet av oktober och då kommer man endast att diskutera utvecklingsfrågor. Här kommer bland annat att tas upp frågan om samarbetet med andra organisationer.
  - Närmast oss här ligger Folkhälsan och där har olika evenemang redan kört igång. Det blir en rehabiliteringskurs som handlar om balans, den går i Österbotten och där blir det både fysisk och psykisk träning. Den sköts av Folkhälsan, berättar Gunilla. Hon berättar också att Folkhälsan i Åboland har pengar som kan användas för äldre synskadade och FSS rehabiliteringshandledare Carina Willberg sköter kontakterna där. Folkhälsan är också engagerad i ett tvådagars evenemang som ska äga rum hösten 2006. Det är rehabiliteringsutskottet i samarbete med kvinnogruppen i FSS som ordnar det hela under rubriken "må bra".
  - Jag är övertygad om, och vi kan väl säga att andra i förbundet också är övertygade om, att vi behöver satsa på ett samarbete med andra organisationer som också riktar sig till den äldre befolkningen. Detta för att vi på det här sättet ska kunna nå alla de sextusen svenska synskadade som finns i vårt land. De kanske inte är så svårt synskadade men det räcker med att de har svårt att läsa dagens tidning, säger Gunilla.
  Jag frågar Gunilla vad hon skulle ge för definition på rehabilitering?
  - Jag vet inte om jag klarar en kort och klar definition, men om jag utgår från mig själv, skulle jag säga att det handlar om att fånga upp människor som upplever att de ramlar av kärran. Att få dessa människor att återfinna balansen och hitta en ny kärra att hoppa upp på, ett nytt sätt att leva på. Det här gäller då nysynskadade, poängterar Gunilla. De tekniska hjälpmedlen är till stor nytta för många, men rehabilitering är ju så oerhört mycket annat också, säger hon.
  - Jag tycker att FSS borde ha olika byggklossar. Varje kloss kunde innehålla olika bitar för hjälp och stöd. Då kan man för enskilda personer ta fram den här lådan med rehabiliteringsklossar och så väljer man ett lämpligt antal. Och så drömmer jag om att arbetet fortsätter och när man har använt ett antal så är man kanske nyfiken på att använda fler klossar, menar Gunilla.
  Både Gunilla och Monica är eniga om att FSS inte i dag har resurser att sköta rehabiliteringen för hela gruppen synskadade från vaggan till graven, som Gunilla uttrycker det. Hon ser till exempel föräldrar som får ett synskadat barn som en mycket angelägen grupp med stort behov av hjälp och stöd. Och så har Gunilla en dröm:

  - Att FSS och Synskadades Centralförbund under de kommande tio åren ska arbeta för att det i ögonläkarnas utbildning ingår minst två studieveckor i bemötandet av personer som får ett synhandikapp. Alltså hur man bemöter människor för vilka livet rasar ihop, trots att det inte är något farligt som man dör av. Den här drömmen har jag haft länge men jag har inte talat mycket om den. Jag tror det här är tredje gången och det passar mig väldigt bra att du skriver ut det här. För jag har lärt mig att om man inte vågar tala om sina drömmar, så går de heller aldrig i uppfyllelse, säger Gunilla Löfman, en av de sju i FSS rehabiliteringsutskott.
  Förutom Gunilla består utskottet av följande ledamöter: Sigrún Bessadóttir, Marita Tierala, (verksamhetsledare i förbundet) samt rehabiliteringshandledarna Monica Andersson, Pia Nabb, Barbro Dahlberg-Berghäll och Carina Willberg. Dessutom får förbundets ordförande kallelse till alla möten och Sune Huldin i frågor som berör it-saker.

Bildtext:
  Rehabiliteringsutskottets sammanträde ska börja. Samlade är Gunilla Löfman, Carina Willberg, Barbro Dahlberg-Berghäll, Marita Tierala, Monica Andersson och Pia Nabb. Den här gången hade Sigrún Bessadóttir förhinder. - Foto SC
---------------

Klientkontakterna är det viktigaste
  Gunilla Löfman

Carina Willberg är FSS rehabiliteringshandledare i Åboland och på Åland sedan början av augusti i år. Innan Carina kom till FSS har hon arbetat först som vårdare i fem år och sedan fjorton år som förman vid en enhet vid Kårkulla i Pargas och därefter som handledare vid Mödra- och skyddshemmet i Åbo sedan år 2002. Carina utbildade sig först till vårdare för utvecklingshämmade. Hösten 2000 inledde hon socionomstudier vid Yrkeshögskolan Sydväst vid sidan av arbetet och skötseln av hem och familj. De här studierna blev Carina klar med våren 2005 samtidigt som rehabiliteringshandledartjänsten blev ledig.
  Carina bor utanför Pargas centrum med sin man, sönerna Robert, 15 år, och Rasmus, 13 år, samt hunden Ronja. Några regelbundna fritidsintressen hinner hon inte med eftersom pojkarna spelar både fotboll och ishockey och det gäller att hinna kuska på dem. Men när Carina och hennes man verkligen vill koppla av åker de ut till holmen i Korpo. Där går det att nollställa sig och att samla krafter för kommande arbetsveckor. Ett dilemma är att tonårspojkarna numera inte alltid vill följa med.
  Carina vill utveckla sig själv genom att gå på olika kurser. Hon anser sig behöva det här för att på bästa sätt kunna handleda klienterna. Högst prioriterar hon den direkta kontakten med klienterna. - Det dröjer nog innan jag hunnit besöka alla, säger hon och tillägger att hon nog blir väldigt glad varje gång någon av hennes klienter ringer till henne. - Också per telefon kan jag ge stöd och ordna med hjälpmedel, så ring! uppmanar hon. Telefonnumren är 02‑251 9076 och 040 511 3346, e-postadressen är carina.willberg@fss.fi.

Bildtext:
  - Också per telefon kan jag ge stöd och ordna med hjälpmedel, så ring! säger Carina Willberg, rehabiliteringshandledare för Åboland och Åland. - Foto SC
---------------

TRÄFF FÖR FSS KVINNOR
Synskadan förenar
  Lilian Söderman

Torsdagen den 15 september 2005 på kvällen sammanstrålade tretton förväntansfulla damer i sina bästa år på Iiris i Helsingfors för att tillbringa några dagar i varandras sällskap. På fredag och lördag utökades skaran med ytterligare fyra kvinnor. Vi kvinnor representerade Österbotten, Åboland, Nyland och Åland.
  Efter god soppa och presentation var diskussionen i full gång redan första kvällen. Synskadan förenar oss utan att vi behövde älta den, och det kändes gott att vara tillsammans.
  Fredagen bjöd på digert, intressant program och god mat. I programmet ingick besök till biblioteket Celia, vilket var mycket uppskattat tack vare god information och varmt bemötande. Därefter tog vi del av hantverksundervisning. Det kliade i mina fingrar att få gripa mig verket an, men vi fick nöja oss med att se vilka möjligheter det finns. Dessutom kunde den som så önskade besöka Annasögabutiken. Tyvärr glömdes promenaden bort, för tiden rann i väg alltför fort. Under eftermiddagen började vi blicka framåt och planera inför nästa års träff. Vi kom fram till temat MÅ BRA, vilket verkar lockande. Fredagen avslutades med teaterbesök och kvällsmat. Många av oss kunde ta del av pjäsen Farsor på Svenska teatern - en underhållande pjäs men tyvärr utan syntolkning. Vi hoppas på bättring nästa gång.
  Lördagen gick i ergonomins tecken då en kunnig och behaglig specialfysioterapeut gav oss goda råd för att vi bättre ska kunna sköta om våra nackar och ryggar.
  Seminariet var för mig en positiv upplevelse, som gav mersmak, varför jag ser fram emot att träffa alla nya vänner igen. Väl mött 2006! Då ska vi må bra!
---------------

Verksamheten bland svenska synskadade behöver stöd

Förbundet Finlands Svenska Synskadade bedriver en målmedveten verksamhet för att svenska synskadade ska ha en så bra vardag som möjligt.
  I görligaste mån används samhällets stödformer och en del av finansieringen står Penningautomatföreningen för. Men en betydande del av verksamheten bekostas med FSS egna medel.
  Förbundet tar tacksamt emot donationer och testamenten för att säkerställa kontinuitet och utveckling. För mera ingående upplysningar kontakta gärna verksamhetsledare Marita Tierala, tfn 09‑696 23011.
---------------

KÅSERI

Tystnaden - vän eller fiende?

Kära mamma, det är tidig morgon. Nåja, så här i slutet av oktober behöver det ju inte precis vara så väldigt tidigt fastän solen inte ännu gått upp. Skenet över havet förebådar en solig dag. Jag njuter så av tystnaden på morgonen. Det är då jag ordnar alla tankar inför dagen, då jag planerar det jag tror att skall inträffa under dagen. För det mesta ser ju nog mina dagar sedan annorlunda ut än vad jag tänkt mej, men ändå är de tysta morgonstunderna viktiga för mej.
  För någon tid sedan lyssnade jag på ett radioprogram som behandlade stress och om vilken betydelse musiken och tystnaden har för oss människor. Vi går ju omkring ett ständigt burr och surr av information. Har vi längre förmågan att skilja på det som är viktigt eller inte eller är vi alldeles avtrubbade? Kanske lyssnar vi egentligen inte ens mera. Enligt programmet höjer snabb musik vårt blodtryck medan stillsamma toner får vår kropp att invärtes ta det lugnare. Den musik som just nu klingar i mina öron kommer från brasan. Det är säkert en tid sedan du haft möjlighet att ha en brasa i din öppna spis, eller hur mamma? Men visst håller du väl med om att brasor låter skönt? I brasan är det inte bara flammorna som låter. Det knäpper och knastrar och ibland rasar en klabb. När man rör om i brasan eller lägger till en klabb förnyas tongångarna och till sist när brasan falnar avtar musiken. För mej är i alla fall de här brasstunderna oersättlig avkoppling.
  Radioprogrammet behandlade dagens arbetsliv där tempot blir allt högre. Men hur är det egentligen för dej mamma? Kanske blir tystnaden mera än fiende än en vän när man blir äldre och lever ensam. Det händer ibland när jag ringer en söndag eftermiddag att du säger att det är första gången på hela dagen du talar med någon. Jag vet ju att du har fullt upp med matlagning, med dina handarbeten, dina böcker och dina patienser på datorn, men du saknar någon att samtala med. Utan radion skulle du under nattens vakna timmar bara höra väggklockans tickande. Under vardagarna kommer i alla fall någon granne in ibland och så åker du med din taxichaufför till butiken då och då.
  Ja, så finns det ännu några tanter kvar i din syjunta. Tänk att ni haft era träffar under mer än 60 år redan och att tanterna sett mej tulta omkring som blöjbarn. Lova mej mamma, att när ni alla fått knaggligt att gå eller när det annars känns så att det skulle vara skönt med assistans att be mej komma och duka och koka kaffe. Sen får den av er som ser bäst servera kaffet.
  Vet du, att medan jag suttit här och skrivit har solen gått upp, så nu skall jag gå ut i tystnaden och lyssna på havets och vindens symfoni. Må väl mamma, jag ringer dej nog och när jag kommer nästa gång så tänder vi en brasa i din öppna spis ifall du har lust. - Kram från din Gunilla
---------------

Meddelanden

Personliga understöd

FSS beviljar enligt prövning understöd till svenskspråkiga synskadade bland annat för utbildning och fortbildning, studieresor, för hjälpmedel som inte bekostas av samhället, för bostads- och för rekreationsändamål. Ansökningarna riktas till styrelsen för Förbundet Finlands Svenska Synskadade, Nylandsgatan 25 A 6,  00120 Helsingfors. FSS rehabiliteringshandledare bistår gärna vid sammanställningen av ansökan!
..........

Skulle du ha lust att ställa upp?

Vill du ställa upp som ny i något av FSS utskott? Vi vill gärna ta del av nya tankar och synpunkter! Styrelsen tillsätter FSS utskott i januari och vi hoppas att du hör av dig inom november. FSS har fem utskott inom områdena rehabilitering, aktiviteter för ökad självständighet, kommunikation, intressebevakning samt ekonomi och förvaltning. - Vi hoppas du beaktar att det inte är säkert att vi kan hitta en utskotts- eller arbetsgruppsplats åt samtliga intresserade.
...........

Fira jul på Seitaranta

Kom och fira en lugn och stämningsfull jul på det vänliga Seitaranta 23‑27 december (4 dygn)! Här är naturen ren och drivorna vita. - Inkvartering i dubbelrum, helpension, julbastu i vedeldad strandbastu. Julaftonens festmåltid serveras på stående bord. Transport ordnas mellan Rovaniemi och Seitaranta. Priset är 325 euro per person (genomförs om minst 30 personer deltar).
  Det går bra att kombinera resan till Seitaranta med ett besök vid Polcirkeln, i Arktikum eller Santa Park - allt efter eget tycke och smak!
  Information och anmälan till Seitaranta senast 18.11. per tfn 016‑775 508 eller per e-post info@seitaranta.com
  Seitarantas webbplats har adressen: www.seitaranta.com (på finska och engelska).
---------------

Meddelanden från ditstrikten

Norra Österbottens svenska synskadade

Pimé Café i ny tappning! - Under blindveckan inbjuder vi till ett kulturkafé, där gästerna - utan synintryck - får avnjuta poesi, sång och musik, framfört av bl a Sonja Biskop och Lasse Eriksson. Kulturkaféet inbjuder till två föreställningar onsdagen 16 november kl 14 och 18. Den som vill besöka kaféet bör anmäla sig till Fyren, tfn 723 4880.
  Julfesten hålls preliminärt lördagen 17 december kl 14 på Uffes Mat och café i Purmo. Mera info om evenemangen på Medlemsbandet.
...........

Vasa svenska synskadade

håller stadgeenligt höstmöte lördagen den 12 november kl 13 på verksamhetscentret Lyktan, Skolhusgatan 40 C i Vasa. På höstmötet behandlas i föreningens stadgar paragraf 11 nämnda ärenden. Anmälningar till Marléne på kansliet tfn 317 0654 senast måndag 7.11. - Styrelsen
  Föreningens julfest arrangeras i år på Hotell Vallonia i Smedsby lördagen den 17 december kl 17.
...........

Ålands synskadade

deltar i Godby-mässan den 19‑20 november. Besök gärna vår monter: vi har borstar till försäljning samt informerar om synskada, punktskrift m m.
...........

Åbolands synskadade

Musik med Nina hålls fredagen den 4 november kl 14.30 på verksamhetscentret Sydvästen, Eriksgatan 5 A 9, i Åbo. Kaffeservering. Pargasborna anmäler sig till Harriet, tfn 458 4665, senast den 31.10. Alla gamla och nya medlemmar varmt välkomna! Styrelsen
  Åbolands synsakdade rf kallar sina medlemmar till ordinarie höstmöte lördagen den 19 november kl 14 på verksamhetscentret Sydvästen, Eriksgatan 5 A 9, i Åbo. De i stadgarna § 11 nämnda ärendena behandlas. Program och kaffeservering. Pargasborna anmäler sig till Harriet, tfn 458 4665, senast den 14.11. Alla gamla och nya medlemmar hjärtligt välkomna! Styrelsen
...........

Svenska synskadade i Västnyland

sammankallar till stadgeenligt höstmöte lördagen den 12 november kl 13 i verksamhetscentret Lyan, Prästängsgatan 12 i Ekenäs. Efter kaffe med dopp följer höstmötesförhandlingarna. Välkommen med!
  Busstransport ordnas som vanligt. Anmälningar mottas av Bjarne, tfn 019‑248 1161 och av Birgitta, tfn 019‑231 118.
...........

Svenska synskadade i mellersta Nyland

Måndagsträffarna hålls klockan 13 på Tian, Fredriksgatan 35 B 10. Alla är hjärtligt välkomna, träffarna är avsedda för föreningens medlemmar och andra intresserade. Kom med och drick en kopp kaffe och prata bort en stund. - Den 31.10. kommer Gun de la Chapelle och berättar om Riddarhusets utställningar; 7.11. Första hjälp; 14.11. Brandkårsbesök; 21.11. Sittgymnastik; 28.11. Lillajulsprogram med Kristina Jansson-Saarela; 5.12. Ingen träff; 12.12. Avslutning.
  Vi träffas också ibland på torsdagar. Torsdagsträffen är 3.11. klockan 16 på Tian. Då har vi bl a Vinsmakning. Välkommen.
  Boccia spelas varje onsdag klockan 11 i Agricolakyrkans sal på Fabriksgatan. Ring till Tian och anmäl dig så får du närmare information. Vattengymnastiken har också kört igång, ring Tian och hör dig för om lediga platser. Gymnastiken är på onsdagar klockan 18.30 på Kampens servicecentral.
  Vi besöker på Pokrova kloster i Jorvas torsdagen 24.11. Mer information på Medlemsbandet och från kansliet. Anmäl dig före den16.11 till Jessika på Tian.
  Torsdagen 17.11. kommer vi att ordna en "Sköt om dig"-dag på Tian.
  Då har vi hårvård, fotvård, massage och andra behandlingar till förmånliga priser på Tian.
  Basaren går av stapeln 12.11., julfesten 10.12.
  Kallelse: Svenska synskadade i Mellersta Nyland rf kallar till höstmöte 26.11.2005 klockan 10 på Fredriksgatan 35 B 10. Stadgeenliga ärenden. Kom med och påverka föreningens verksamhetsplan för år 2006! Efter höstmötet serveras lunch. Välkommen. - Styrelsen
  Ring till Tian och be att få höstens programblad. Telefonnumret är 09‑612 1779, telefontiden måndag till onsdag klockan 9.30‑13.30. Om ditt samtal går till telefonsvararen under telefontiden så är distriktssekreteraren troligen upptagen med ett annat samtal, lämna då gärna ett bud så ringer vi upp dig. Om du har önskemål och förslag om vår verksamhet så hoppas vi att du kontaktar oss!
..........

Svenska synskadade i Östnyland

håller stadgeenligt höstmöte lördagen den 19 november kl 13 i Kajutan, Ågatan 33 i Borgå. Välkomna! - Styrelsen
---------------

Bakpärmen:

Synskadades livssituation i fokus
FSS rehabiliteringshandledare

ger råd och förslag till synskadade personer i Svenskfinland och på Åland om hur det går att göra vardagen mer lätthanterlig trots att man inte ser. Rehabiliteringshandledarna assisterar också när det gäller att göra ansökningar till kommun, FPA eller andra inrättningar.

Ta kontakt!

Österbotten
  Pia Nabb, tfn 050 561 2950

Åboland och Åland
  Carina Willberg, tfn 040 511 3346

Västnyland, Esbo och Grankulla
  Barbro Dahlberg-Berghäll, tfn 050 561 2951

Helsingfors, Vanda och Östnyland
  Monica Andersson, 040 511 3345
---------------