Fss 6, 22 juni 2005

Innehåll

Ledaren av Sergius Colliander
Dubbla budskap? 

Taltidningsproducenterna samlades - digitala taltidningar välkomnas 
- Sergius Colliander

Beredningen av den handikappolitiska redogörelsen har startat 
- Merja Heikkonen

Välkommen med buss till Helsingfors

Som synskadad på tåget

Verksamheten bland svenska synskadade behöver stöd

Bokmalar i kö - om utlåningen av Daisyspelare

Nya vindar inom rehabiliteringen 
- Sergius Colliander rapporterar

Jubileum i Ekenäs - Karl-Oscar Skogster rapporterar

Tack säger synskadade i Västnyland

Inger Halenius in memoriam 
- Bjarne Sandberg

Reliefkartor till hjälp när man ska gestalta omgivningen - Helinä Hirn

Faddrar och fadderbarn möttesi Tallinn
- Arto Vanhanen rapporterar

FSS utskott: För aktivitet och ökad självständighet med hjälp av kultur och rekreation - en artikel av Tor Hanner

Margot vinkar adjö

Många äldre i dåligt skick är utan FPA:s vårdbidrag

Gunillas brev till kära mamma

MEDDELANDEN 
Utställning för synskadade
Naturläger
Punktskriftskurs 
Kvinnoseminarium

Meddelanden från distrikten

Bakpärmen: Kom med på tvådelad grundkurs för synskadade, uppmanar Monica Andersson

Pärmbild: Nya busstationen i Helsingfors: i rulltrappornas övre och nedre ändar finns tydliga reliefmarkeringar i golvytan. - Foto SC
---------------

Dubbla budskap?

Sergius Colliander

När ni bläddrar i detta nummer av tidningen kommer ni att hitta en hel del att glädja er åt, sådant som innebär en bekräftelse på att synskadade beaktas. Det gäller bland annat planeringen av Helsingfors nya busstation i Kampen, det gäller utformningen av tågvagnar och det gäller spridningen av information i digital form: taltidningar över nätet och Daisy-talböckerna, för vilka spelare börjar lånas ut från Celia-biblioteket i höst. 
  Regeringen har nu äntligen börjat infria löftet i regeringsprogrammet: man har satt igång med beredningen av en handikappolitisk redogörelse till riksdagen som under behandlingen kommer att staka ut handikappolitiken i landet under de kommande åren. Här har FSS gjort en insats: valmötet 2002 godkände ett uttalande som tillställdes politiker och som till en del bidrog till att få med passusen i regeringsprogrammet.
  De vindar som viner i rehabiliteringen är bekymmersamma: dels kan man väl i dagens läge ironiskt nog betrakta det som en framgång att inga inskränkningar planeras, men samtidigt är det bekant att det allmännas insatser här är otillräckliga. Det gör bl a att en del av de åtgärder som genomförs i den yttre miljön blir slag i luften. Utan fortlöpande rehabiliteringsinsatser i form av handledning i orientering och förflyttning kan en gravt synskadad inte tillgodogöra sig de miljömarkeringar som satts in. 
  För att fullt ut kunna få tillgång till de möjligheter bl a internet och den moderna tekniken med motsvarande hjälpmedel erbjuder synskadade måste åtminstone två villkor uppfyllas: det gäller att för alla intresserade säkerställa tillgången till utrustning och hjälpmedel men också tillgången till en tillräckligt omfattande utbildning och träning i att använda dem. Dessutom måste också här garanteras kontinuitet: utvecklingen går lavinartat vidare och nya råd och grepp måste läras in.
  Medelåldern stiger på befolkningen i allmänhet och bland synskadade i synnerhet. Det finns allt fler alerta äldre som har rätt att få behålla full delaktighet och jämlikhet trots både hög ålder och problem med synen. Men samhället kommer med dubbla budskap: å ena sidan visar man prov på att personer med funktionshinder beaktas - till en del till och med i praktiken - men å andra sidan avdelas inte de resurser som skulle behövas för att säkerställa vars och ens individuella rehabilitering. - Kräv inte det omöjliga, kan det ett tu tre heta, när man kommer med en konkret ansökan!
  Trovärdigheten i lagar och redogörelser kan bara baseras på konsekvens och tillförlitlighet. Dubbla budskap spolierar den.
---------------

TALTIDNINGSPRODUCENTERNA SAMLADES

Digitala taltidningar välkomnas

Sergius Colliander
  En stor enighet om fördelarna och nödvändigheten att övergå till digital teknik blev kontentan av de finlandssvenska taltidningarnas konferens i Helsingfors i maj. Processen går nu vidare med en projektgrupp i spetsen.
  Taltidningskonferensen inleddes av FSS ordförande Kenneth Ekholm som framhöll jämlikhetsaspekten i informationstillgången. Han betonade att det varit det som gav drivkraft åt etableringen av taltidningarna i Svenskfinland i början av 1980-talet. Men kassettekniken är på uttågande och nu öppnar sig nya möjligheter, sade Kenneth.
  Jakobstads Tidning och Hufvudstadsbladet distribueras redan i detta nu som taltidningar över internet. Fördelarna med detta är uppenbara: taltidningen når prenumeranten samma morgon den utkommer och det är lätt att bläddra i innehållet. Också gamla tidningar är lätt tillgängliga. Prenumeranterna är nöjda och tekniken fungerar klanderfritt.
  Det system som används har utvecklats under de senaste tre åren inom projektet Den digitala taltidningen som handhas av Norra Österbottens svenska synskadade och kunnat förverkligas genom understöd från i huvudsak Penningautomatföreningen. Viktigt är att Jakobstads Tidning engagerat sig i arbetet och att den teknologiska biten handhafts av lokala företag: Trefoil, Multi.fi och Jakobstads Telefon. 
  Som ett resultat av samarbetet och efter att ha riktat en rundfråga till prenumeranterna lanserades PratSam-boxen som är uppkopplad till bredband och extremt lätt att använda. 
  Lars Hedman, chefredaktör på Jakobstads Tidning, berättade om den vidare utvecklingen och att PratSam-boxen i en nära framtid avses kunna spela upp Daisy-böcker och använda talsyntes. Det här utvecklingsarbetet är för närvarande på gång och inget tyder på att det inte kommer att krönas med framgång.
  Taltidningen HBL har börjat utkomma över PratSam-boxarna sedan början av april och Hans Åhman, ordförande för Huvudstadsregionens taltidningsförening, redogjorde för de olika skedena i introduktionen av det nya systemet. En förutsättning var att få finansieringen ordnad och detta lyckades med hjälp av en rad finlandssvenska fonder och stiftelser.  - Initialkostnaderna är betydande, man måste räkna med inalles cirka 2000 euro per prenumerant, sa Hans Åhman som medgav att han till en början på grund av detta ställde sig tveksam till möjligheten att framgångsrikt motivera sådana kostnader för understödsgivarna. - Men det var Karl-Oscar Skogsters beslutsamma inställning när han sa att jämlikhet måste få kosta, som fick mig att inse att legitimiteten i satsningarna, fortsatte Hasse.
  Ordföranden för FSS kommunikationsutskott Rolf Söderlund presenterade en handlingsplan att diskuteras. Den går ut på att koordinerat erbjuda alla finlandssvenska taltidningsproducenter möjligheten att ansluta sig till PratSam-distributionen. En projektgrupp ska hålla i trådarna och se till att fördela de resurser man hoppas kunna uppbringa av understödsgivarna så rättvist som möjligt. Handlingsplanen fick enhälligt bifall av konferensdeltagarna. Den har nu skickats för behandling och kommentarer till taltidningsproducenterna som bör ha avgivit sina skriftliga svar om deltagande i projektet då FS utkommer.
  Konferensen avslutades genom FSS verksahetsledare Marita Tieralas slutord i vilka hon sammanfattade dagen. Hon poängterade det positiva i att det görs en kännbar satsning på taltidningsprenumeranterna - det är alltså inte bara fråga om teknik, inläsning och arbetsprocesser. PratSam är lämplig som distributionsutrustning genom sin enkelhet i användningen och genom de ytterligare möjligheter den ger i en snar framtid. Den information som givits bildar en språngbräda för det finlandssvenska projektet för bättre jämlikhet inom informationstillgången.
  Med på konferensen fanns företrädare för Norra Österbottens Svenska synskadade och Jakobstads Tidning, Taltidningsföreningen Vasabladet på kassett och tidningen Vasabladet genom chefredaktör Dennis Rundt, taltidningen Syd-Österbotten som utges av Vasa svenska synskadade, Ålands taltidning, Åbolands taltidningsförening som ger ut Åbo Underrättelser, Huvudstadsregionens taltidningsförening och taltidningarna Östra Nyland och Borgåbladet som utges av Svenska synskadade i Östnyland. Med var också FSS ledning och representanter för kommunikationsutskottet samt projektanställda Daniel Ainasoja från Jakobstad och Olle Winter från Helsingfors. 

Bildtext:
  Glada konferensdeltagare, fr v projektchef Daniel Ainasoja, ordföranden i Östnyland Stina Roms och Vasabladets chefredaktör Dennis Rundt. - Foto SC
---------------

Beredningen av den handikappolitiska redogörelsen har startat

Merja Heikkonen, översättning Magnus Nyström
  I statsminister Matti Vanhanens regeringsprogram står skrivet, att statsrådet avger till riksdagen en handikappolitisk redogörelse under valperioden. Redan i början av valperioden gjorde handikapporganisationerna en påstöt mot statsförvaltningen, att redogörelsen skulle avges innan samordningen av handikapplagen och omsorgslagen. Så gick det emellertid inte, men nu har man kommit i gång på Social- och hälsovårdsministeriet.
  Kanslichef Markku Lehto vid Social- och hälsovårdsministeriet utnämnde i maj en styrgrupp, vilken har som uppgift att stöda och styra förberedelsearbetet för den handikappolitiska redogörelse som skall uppgöras enligt regeringsprogrammet och utvecklingsplanen för socialsektorn. Som ordförande för styrgruppen fungerar Reijo Väärälä från SHM.
  I beslutet om tillsättandet av styrgruppen har man definierat en fyrdelad uppställning för redogörelsen. För det första skall man utreda handikappolitiska åtgärder och planer inom olika förvaltningsgrenar och i synnerhet service och stödåtgärder till personer med funktionshinder. För det andra skall man reda ut handikapporganisationernas och centrala experters synpunkter på faktorer som påverkar handikappolitiken positivt och utmaningar. Tredje och fjärde punkter är den bild handikappforskningen ger av de handikappades förhållanden och strömningar inom den internationella handikappolitiken.
  Ur handikapporganisationernas synvinkel är den andra delen av redogörelsen speciellt viktig. För arbetet med den svarar Riksomfattande handikapprådet (Vane). Vane avlönar för uppgiften en högskolepraktikant och man har för avsikt att få en organisationsförfrågan gjord redan före juli.
  Styrgruppen har som verksamhetsperiod 1.6.2005‑31.5.2006. Arbetet med redogörelsen löper således i en synnerligen snabb takt. Samordningen av lagarna fortsätter parallellt med redogörelsen.
  Skribenten är organisationsdirektör på Synskadades Centralförbund och nås per tfn 09‑39604602, e-post merja.heikkonen@nkl.fi.
---------------

Välkommen med buss till Helsingfors!

(SC) Huvudstadens busstation får en framtoning värdig det nya årtusendet: de nya bussterminalerna för fjärrtrafiken och Esbo regiontrafik har tagits i bruk i början av juni. Nu behöver man inte vänta på bussen i ur och skur utan kan fördriva tiden i funktionella och trevliga utrymmen. Synskadade passagerare har beaktats under hela planeringsprocessen. Ledstråk, belysning och färggestaltning har tagits fram med tanke på blinda personer och passagerare med nedsatt syn.
  Det mest spektakulära med fjärrbussterminalen är ju att den är placerad under gatuplan. När man anländer till stan med buss tar man sig in genom en ankomstport till terminalhallen. Här är det bara att sedan ta rulltrappan, hissen eller promenera upp för en vanlig trappa till gatuplan. Till Kampens metrostation kommer man från fjärrbussterminalen med hiss. Ledstråk finns för dem som använder vit käpp: korsningar och början på trapparna är märkta med knottror i golvet.
  Taxi kan beställas till ankomstplan, taxin kommer till en taxiruta bakom en utgångsport i hallens östra ända, under rulltrappan. Utgångsportar används också för avgående bussar. På det sättet undviker man att fotgängare hamnar i busstrafiken.
  I ett senare skede tas en anmälningspunkt i bruk där den information som finns på de elektroniska tavlorna fås uppläst genom att trycka på en knapp.
  Det är faktiskt livligt: cirka 170 000 passagerare inom fjärr- och regiontrafiken kommer dagligen att röra sig i terminalerna. 
  Esboterminalen finns på gatuplan och här är avgångarnas antal cirka 1000 per dag och under rusningstid avgår upp till 100 bussar i timmen. Också här finns ledstråk i golvet. För synsvaga finns en motsvarande ljuslinje i taket som underlättar orienteringen. En tydlig informationstavla med de 30 nästa avgångarna finns i ögonhöjd vid plattform 41.
  Den 31 maj visades två grupper intresserade synskadade runt i terminalerna av Matkahuoltos platschef Lasse Ala-Kärppä. Han fick höra många nöjda kommentarer men också en del förslag om förbättringar.
  En reliefkarta med punktskriftsmärkning har satts upp via huvudentrén att ge synskadade en överblick över bussterminalerna och de kommersiella delarna av Kamppi-Center som till stora delar färdigställs först nästa år.

Bildtext:
  Ledstråk och varierande golvbeläggning underlättar orienteringen i bussterminalen. - Foto SC
---------------

Som synskadad på tåget

Här nedan har vi sammanställt de centrala tjänster för synskadade passagerare som VR erbjuder. När det gäller servicen på stationerna trädde de nämnda tiderna i kraft i början av juni i år.
  VR försöker ge alla sina kunder en angenäm tågresa genom att erbjuda tjänster riktade till speciella grupper av passagerare. Resandet för synskadade har man försökt underlätta bl a genom färgsättningen av inredningen i tågen. Genom att använda kontrastfärger har man i de nya vagnarna märkt dörröppningar och väggar, öppningsknapparna för dörrarna samt trappsteg. Kontrastfärgerna utsträcker sig också till platsnumreringen, vilken även är försedd med punktskrift.

Handikappservice på VR Persontrafiks stationer
  Om en synskadad behöver hjälp på stationen med att röra sig, lönar det sig att kontakta VR Telefonservice och höra sig för om möjligheterna för personalen på avgångs- och ankomststationerna att hjälpa passageraren ombord på och ned från det tåg han/hon vill. 

Öppettider för stationerna och handikappservicen
  För andra stationer än Helsingfors är numret till VR Telefonservice 0600 41 900 (avgiftsbelagt, 1 euro/minut).
  Helsingfors: tfn 0307 21 422, må-sö kl 6.30‑22.00; tfn 0307 20 539 må-sö kl 22.00‑6.00 Idensalmi: enligt överenskommelse 
  Joensuu: må-sö kl 12.00‑14.30 och 17.50‑20.00
  Kouvola: kl 6.00‑10.30 och 14.00‑22.00, enligt överenskommelse
  Kuopio: må-fre kl 8.00‑16.30, enligt överenskommelse
  Kuppis: må-fre kl 5.25‑21.30; lö-sö kl 6.10‑21.30
  Lahtis: må-sö kl 8.30‑20.30
  Pieksämäki: må-sö kl 8.00‑10.00 och 11.00‑17.30, enligt överenskommelse 
  Riihimäki: kl 8.00‑21.30
  Seinäjoki: må-fre kl 13.00‑16.30, kom överens på förhand om möjlighet till service 
  Tammerfors: må-lö 6.30‑12.15 och 14.30‑23.00, sö 11.30‑23.00, kom överens på förhand om möjlighet till service 
  Uleåborg: må-sö kl 7.00‑22.00
  Åbo: må-sö kl 6.10‑21.15

Rätt till avgiftsfri ledsagarbiljett
  När en synskadad passagerare reser tillsammans med sin ledsagare, är en ledsagare över 18 år berättigad till fri resa. Den synskadade bör då ha en tågbiljett för vuxen, pensionärs- studerande- eller juniorbiljet. Biljetterna för den synskadade och ledsagaren bör köpas samtidigt. Synskadan bör på uppmaning kunna bestyrkas genom t ex synskadekort eller läkarintyg. Ledsagaren får fri resa då den synskadade har ett stamkort för fria resor inom lokaltrafiken med Saattaja-stämpel.

På tåget med ledarhund
  Ledarhunden kan resa i avdelningen för sällskapsdjur på Pendolino-, InterCity- och expresstågen utan avgift för sällskapsdjur, då den som blir ledsagad har tågbiljett till ifrågavarande avdelning. Om det finns andra sällskapsdjur i avdelningen som stör ledarhunden, kan ledarhunden resa även i avdelningen intill avdelningen för sällskapsdjur. Konduktören anvisar vid behov lämpliga platser.
  I sovvagn reser ledarhunden utan avgift tillsammans med sin husse/matte i gavelkupé, vilken i sin helhet bör reserveras för eget bruk. Om passageraren reser ensam i sovvagnens gavelkupé tillsammans med ledarhund, kan hon/han resa med 2. klass resebiljet. För sovplatsen uppbärs priset för bädd i andra klass.  - Översättning av Magnus Nyström
---------------

Verksamheten bland svenska synskadade behöver stöd

Förbundet Finlands Svenska Synska-dade bedriver en målmedveten verk-samhet för att svenska synskada-de ska ha en så bra vardag som möjligt. I görligaste mån används samhällets stödformer och en del av finansie-ringen står Penningautomat-föreningen för. Men en betydande del av verksam-heten bekostas med FSS egna medel. 
  Förbundet tar tacksamt emot donatio-ner och testamenten för att säkerställa kontinuitet och utveckling. För mera ingående upplysningar kontakta gärna verksamhetsledare Marita Tierala, tfn 09‑6962.3011.
----------------

DAISYSPELARPROJEKTET:

Bokmalar i kö

(SC) De första 3000 av Celia-bibliotekets kunder som bildar kö för att få en Daisy-spelare utses under sommaren. Om man under 2004 lånat mer än 30 talböcker har man en chans att komma med i kön. 
  De som kommer med i kön får i slutet på juni ett informationsbrev. Brevet sänds ut i den form biblioteket har noterat att kontakten med låntagaren normalt sker och på svenska eller finska beroende på det språk man valt.
  De första Daisy-spelarna levereras i år och Celia-biblioteket har nu ett första bestånd av Daisy-talböcker. Dessutom förmedlar man lån från TPB i Sverige. De nuvarande talböckerna på C-kassetter kommer successivt att ersättas med CD-skivor i Daisy-format. Celia-bibliotekets överföring av det existerande bokbeståndet till det nya formatet beräknas vara klart 2010. Men alla bibliotekets låntagare ska ha tillgång till en Daisy-spelare senast 2007 förutsatt att Penningautomatföreningen RAY fortsätter finansieringen enligt de planer som nu finns. 

  Celia-biblioteket och SCF:s Daisy-spelarprojekt kan inte ge ut uppgifter om vilka som kommer att vara med i kön och inte heller om antalet boklån under 2004.

Övergången underlättas av frivilliga stödpersoner
  Introduktionen av Daisy-spelare bland synskadade på det lokala planet kommer att ske med hjälp av frivilliga stödpersoner som får motsvarande utbildning. Inom Daisy-spelarprojektet avser man att se till att det finns personer som kan stå till tjänst med introduktion av den nya tekniken både i grupp och individuellt. Och om man skulle råka i bryderi med sin spelare kan man ta kontakt med stödpersonen i regionen.
  Utbildningen av stödpersoner avses sätta igång i början på hösten. Sari Kekkonen är projektanställd med uppgift att ta fram lämpligt studiematerial och koordinera och genomföra utbildningen av stödpersoner.

Bildtext:
  Sari Kekkonen jobbar med utbildningen av stödpersoner inom Daisy-projektet.  - Foto SC
-----------------

Nya vindar inom rehabiliteringen -  brett upplagt seminarium i Vanes regi

Sergius Colliander
  Riksomfattande handikapprådet Vane anordnade i maj ett seminarium som hade väckt stort intresse hos målgruppen - de kommunala handikappråden och handikapporganisationerna i första hand. Inte alla hugade rymdes med i Iiris stora auditorium i Östra centrum i Helsingfors.

Quo vadis?
  Rehabiliteringen är en del av hälsovården och här pågår en omstrukturering på många fronter. Mikael Forss, direktör på FPA med ansvar för just rehabilitering, underströk att behovet av rehabilitering dels ökar, dels förändras till sin natur. 
  Den ökade livslängden och minskat antal barn medför förändringar i befolkningsstrukturen. Också regionalt sker förändringar - folk fortsätter flytta från glesbygderna till tillväxtcentra. Det gäller samtidigt att hålla i minnet att vi faktiskt är beroende av att ett tillräckligt antal människor går på jobb.
  Men arbetslivets natur har genomgått stora omvälvningar. Fysiskt arbete har ersatts av intellektuellt och detta har återverkningar på vilket slag av rehabilitering som behövs. Rehabiliteringssystemet i Finland är i stor utsträckning utvecklat med tanke på fysiska skador, typ ryggsmärtor. Man har här också kunnat använda samma institutioner som vid rehabiliteringen av krigsveteraner. 
  Men nu ter sig uppgifterna annorlunda: det gäller att bryta med de traditioner som har sina rötter i ett bruksortssamhälle. Nu är det framför allt psykiska besvär som behöver rehabilitering. Det rör sig om en verksamhet som det är svårt att bedöma verkningsgraden på. Men, framhöll Mikael Forss, det är inte frågan om att de psykiska problemen lavinartat skulle ha ökat. Det är bara det att de medför arbetsoförmåga i högre grad än tidigare - på grund av att arbetsuppgifternas karaktär blivit annorlunda. Det är hög tid att slänga stigmatiseringen av personer med psykiska besvär i papperskorgen: det beräknas att 15 % av befolkningen kontinuerligt lider av sådana, dock inte samma personer hela tiden.
  Modern rehabilitering förutsätter att man rehabiliterar med klara mål - till nya uppgifter eller till att klara sig i bestämda situationer. 
  Mikael Forss betonade också att det är väsentligt att det skapas enhetliga spelregler för rehabiliteringen så att de aktörer som verkar inom området känner till sina uppgifter. Utvecklingen av FPA:s roll är dessutom beroende av politisk vilja. 

Lagstiftningen strömlinjeformas - inga banbrytande nyordningar
  Heidi Paatero, generalsekreterare för förhandlingsdelegationen för rehabiliteringsärenden vid Social- och hälsovårdsministeriet, konstaterade att en rad nya lagar antagits och att också de lagstadganden som berör FPA:s rehabilitering ska förnyas i höst. Men de innehållsliga förändringarna är ringa. Det som nu accentueras är klientens roll och i synnerhet klientens självbestämmande. Man vill också få till stånd ett närmare och effektivare samarbete mellan myndigheterna på det lokala planet och betonar kommunens roll som koordinerande part.
  Viktigt är att inse att bestämmelserna om vårdgaranti som trädde i kraft i våras också omfattar rehabilitering och hjälpmedelsservice. 
  Det som nu förväntas är att klienten ska få lämplig rehabilitering snabbare och effektivare än hittills. Här krävs att både vård- och beslutsprocesserna utvecklas. Rehabiliteringen ska utgöra en helhet som är planmässig, målmedveten och ger resultat. Den ska beakta klientens behov och levnadsförhållanden.

- Bra tankar och mål ...
  Det digra programmet omfattade ytterligare en rad inlägg av personer aktiva inom rehabiliteringens olika nivåer - centralsjukhus, kommuner och organisationer.
  FS frågade Teuvo Ruponen, som förde ordet under seminariet och är rehabiliteringsdirektör vid Synskadades Centralförbund, vilka tankar dagen väckt hos honom, då speciellt ur synskadades perspektiv.
  - Det är visst uppmuntrande att det finns bra tankar och mål. Men hoten finns inom ekonomin. Problemet är att tolkningarna skärpts och att det inte ser ut att bli bättre.
  När det gäller FPA:s medicinska rehabilitering kvarstår tröskeln för pensionstagare: det krävs förhöjt vårdbidrag för att få medicinsk rehabilitering för gravt handikappade. Det här är något som begränsar möjligheterna för dem som inte är i arbetslivet. Yrkesinriktad rehabilitering fås lättare.
  Och medlen för den behovsprövade rehabiliteringen - som kommer i fråga i andra hand - är begränsade i förhållande till de stora grupper som gör anspråk på den. Det blir inte så mycket över för synskadade.
  Det som inte heller känns bra är att man inte satsar på att förbättra eller ens upprätthålla funktionsförmågan. Först en försämring utlöser insatser. För synskadade gäller att samtidigt som tekniken ger tillgång till nya hjälpmedel blir problemen i omgivningen allt fler. Också de som länge varit synskadade drabbas av detta. Allt fler serviceformer gör avkall på personlig betjäning och förutsätter olika slag av självbetjäning, paradexemplet är banktjänsterna. Synskadade borde få bättre tillgång till uppdaterad undervisning i orientering och förflyttning samt för synsvaga i synträning. När tidigare sätt att klara sig inte längre duger till något måste man få uppdatera sina färdigheter och kunskaper.
  Avslutningsvis konstaterade Teuvo Ruponen att seminariet alldeles tydligt fyllt ett behov - intresset var stort. Men det hade varit mer givande om det funnits tillfälle till diskussion.

Bildtext:
  -  Det måste skapas enhetliga spelregler för rehabiliteringen så att alla känner till sina uppgifter, betonade Mikael Forss från FPA. - Foto FPA/Annika Söderblom
---------------

Jubileum i Ekenäs

Karl-Oscar Skogster 
  Den 14 maj firade Svenska Synskadade i Västnyland rf sitt 30-årsjubileum på Sea Front i Ekenäs. I hotellets festsal hade ett drygt åttiotal gäster bänkat sig när föreningens ordförande Bjarne Sandberg tog till orda och hälsade jubileumspubliken välkommen. Han uttryckte en förhoppning om att alla skulle trivas och ha det festligt tillsammans trots saknaden efter föreningens initiativtagare och mångåriga ordförande Inger Halenius som avled i slutet av april. Ingers minne hedrades med en tyst minut. Hon ihågkoms postumt med SCF:s förtjänsttecken i guld för sina 30 år i föreningens ledning
  Förtjänsttecken tilldelades sammanlagt fjorton personer. Föreningens ordförande Bjarne Sandberg och hans hustru Gungärd erhöll vardera förtjänsttecken i silver. 
  Jubileumsprogrammet upptog tal, sång och en läcker festmåltid.
  Raden av gratulanter var lång. De flesta systerföreningarna inom FSS uppmärksammade tilldragelsen. Den mest personliga lyckönskningen framfördes av Ulla-Maj Svanbäck och Agneta Salonen. Gåvan bestod i en kristallskål som givarna kallade för "Inger-kristallskålen". Det blir en uppgift för föreningens ordförande att för ett år i sänder överlämna skålen till någon av medlemmarna som "under året gjort framsteg i att bemästra sin livssituation och som informerat andra medlemmar om möjligheterna".
  Bygdens egen son Sune Huldin underhöll festpubliken med sång till eget gitarrackompanjemang. Han inledde med Vildandens sång, en visa som han enligt egen utsago sjungit många gånger i unga år på medlemsträffar i Ekenäs. Sen blev det Evert Taube för hela slanten. När någon i publiken bad Sune framföra någon av sina egna sånger blev det stopp. - Jag kan inte sjunga dem till gitarr. Men han lovade sända sin CD-skiva så snart den blir klar.

2100 protokollsparagrafer
  Hilding Nordström presenterade en innehållsrik historik som han skrivit om föreningens 30-åriga verksamhet. Han har plöjt igenom alla årsberättelser och 2100 paragrafer i styrelsens protokoll. Föreningen bildades som en krets inom FSS den 15 februari 1975. Inger Halenius valdes till ordförande och den då endast 17 årige Jan-Erik Huldin till sekreterare. Kassör var Ulla Ahlroos. Övriga ledamöter i styrelsen var Sven Bäckman och Lea Wendelin. Till en början hölls medlemsträffarna en gång i månaden i Andelsbankens klubblokal.
  År 1990 blev kretsen en självständig distriktsförening och medlemsförening i Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Kretsen hade vid starten 15 medlemmar. Idag har föreningen 84 ordinarie och 53 stödjande medlemmar.
  Föreningens verksamhetsområde är vidsträckt, från Sjundeå i öster till Hangö i väster. Sitt verksamhetscenter vid Prästängsgatan 12  i Ekenäs fick föreningen år 1993.
  - Föreningen är idag livskraftig med många aktiviteter på sitt verksamhetsprogram och en stabil ekonomi, konstaterade Hilding Nordström. 

Sandberg vid rodret
  Bjarne Sandberg har nu skött ordförandeskapet i tio år. Därförinnan hann han i arton år fungera som vice ordförande. Han säger att föreningen är något han värdesätter mycket högt. Han tycker att det ger en så mycket att få träffa andra med samma handikapp.
  - Våra medlemmar samlas regelbundet till månadsträffar på verksamhetscentret Lyan i Ekenäs, berättar Bjarne. - Vår främsta uppgift är att stöda våra medlemmar med information och hjälp av olika slag samt ordna verksamhet i form av träffar, kurser, teaterbesök, läger och resor. Föreningen verkar också som en intresseorganisation för synskadade i Västnyland genom att påverka beslutsfattare i frågor som är viktiga för synskadade. 
  Tidningen Västra Nyland har föreningen utgett en kassettversion av allt sedan år 1981. Här ser Bjarne fram emot en förestående övergång till en utgivning av taltidningen i digital form.

Bildtext:
  Fr v Disa Augustsson från Hangö, Maj-Britt Ljungqvist från Ekenäs samt Maj-Lis Holmberg och Greta Sjölund från Hangö skålar för föreningen. -  Foto Peter Johansson
---------------

Inger Halenius in memoriam

Bibliotekarie Inger Linnea Halenius avled onsdagen den 20 april 2005 på Västra Nylands sjukhus i Ekenäs. 
  Inger Halenius  föddes den 2 juli 1938 i Helsingfors men växte upp och gick i skola i Lojo landskommun, Virkby.  Efter studentexamen 1958 studerade Inger till hum kand vid Åbo Akademi. En fortsättning på studierna blev det i Svenska social- och kommunalhögskolan där Inger avlade biblioteksexamen år 1967. Samma år anställdes hon som chef för Ekenäs stadsbibliotek. 
  År 1974 drabbades Inger plötsligt av en kraftig försämring av synen och diagnosen var näthinneavlossning med sjukskrivning och sjukpensionering som följd. Det var ett hårt slag för en människa på 36 år som hade valt boken som sin yrkesbana och vars kanske högsta nöje var att läsa. Här kan genast nämnas att Inger ändå aldrig gav upp läsandet. Hon lånade flitigt talböcker från sin forna arbetsplats, från de synskadades bibliotek i Helsingfors, ja ända från bibliotek i Sverige. 
  Men Inger var inte den person som skulle bli hemma på sofflocket och deppa. Med sitt käcka humör och sitt klingande skratt fann hon sig snabbt i sin nya livssituation. Redan följande år (den 15 februari 1975) grundades en synskadekrets i Västnyland med Inger Halenius och Karl-Oscar Skogster som initiativtagare. Västnyländska kretsen inom Finlands Svenska synskadade, som kretsen på den tiden hette, var den sjunde och sista i ordningen av kretsar som bildades i Svenskfinland. Inger var kretsens första ordförande. År 1981 (handikappåret) grundades sedan Västra Nylands Taltidning med Inger i spetsen. 
  Åren gick och 1990 var det en större omvälvning i organisationen. Alla sju kretsar kastade loss från moderfartyget Finlands Svenska Synskadade och blev självständiga distriktsföreningar. Därmed blev  huvudföreningen ett förbund. År 1993 blev ävenså ett händelserikt år. Inger Halenius och undertecknad letade fram ett verksamhetscenter, som fick grönt ljus samt finansiering från FSS. Nu hade föreningen Svenska synskadade i Västnyland r.f. ett eget hem. Vid föreningens höstmöte 1995 avsade sig Inger ordförandeskapet i föreningen  men kvarstod som vice ordförande. 
  Inger Halenius satt under senare hälften av 80- talet och början av 90- talet i FSS styrelse, verkade 20 år som ordförande i lokalföreningen samt sex år som vice ordförande och satt ännu som ledamot i samma styrelse vid sitt frånfälle. Hon fungerade även som ordförande för den arbetsgrupp, som framställde föreningens 30-årshistorik och som ordnade med jubileumsfest den 14 maj, där alltså Ingers plats förblev tom. Det var endast ett fotografi och ett levande ljus, som prydde hennes plats.
  Till Ingers livsuppgift hörde också skötseln av hennes ålderstigna föräldrar, som båda var kroniskt sjuka. Det föreföll henne helt naturligt att det så skulle vara i och med att Inger var det enda kvarvarande barnet då hennes yngre bror hade avlidit i leukemi vid dryga 20 års ålder.
  Personligen hade jag förmånen att under 28 års tid jobba tillsammans med Inger för de synskadade. Otaliga var de möten, resor, läger vi deltog i och oräkneliga var de telefonsamtal vi förde med varandra. Jag kan inte minnas att det en enda gång skulle ha stött på patrull mellan oss, fastän det kanske ibland skulle funnits skäl till det. Inger lugnade alltid ner situationen med sin glada humor och sprittande skratt. 
  Alla vi som kände Inger Halenius, som föreningsmänniska, som privatperson kommer att sakna henne länge och platsen efter henne blir svår att fylla.
  Inger Halenius sörjes närmast av brorsdotter, släkt och många, många vänner.
  Bjarne Sandberg

Bildtext:
  - Inger var inte den person som skulle bli hemma på sofflocket och deppa, skriver Bjarne Sandberg.  - FSS arkivfoto
---------------

Reliefkartan till hjälp när man ska gestalta omgivningen

Helinä Hirn, översättning Magnus Nyström
  I vårt samhälle förmedlas en allt större del av informationen visuellt via synsinnet. Synskadade kan hamna i en ojämlik situation jämfört med seende, om man inte kan förmedla samma information på ett alternativt sätt.
  Miniatyrmodeller och kartor kan vara till stor hjälp för synskadade då de orienterar sig i en ny omgivning. Reliefkartorna är tvådimensionella skildringar av planritningar som går att känna med händerna och som innehåller uppgifter man får med känsel- eller synsinnet eller med vardera.
  Reliefkartorna är oftast det enda medlet att förmedla geografisk information eller uppgifter om den miljö man skall röra sig i åt synskadade utöver de muntliga förklaringar som seende ger. Mobilitykartorna avviker från geografiska eller topografiska kartor, för de innehåller uppgifter om utgångar, trappor, hissar, formen på gator, hinder, landmärken, busshållplatser, övergångsställen o s v. 
  Kartans digra innehåll måste separeras på olika kartor som studeras en i sänder, kartmaterialet presenteras i avsnitt och specificerade delar.
  Det är lättare för synsvaga eller blinda personer att läsa kartan om den har både visuella och taktila element. Då har kartan färger, olika ytor, storstil, punktskrift, symboler som kan tillgodogöras genom känselsinnet och visuellt. Man läser kartan genom att använda synresterna, känseln i fingertopparna eller båda samtidigt. För att förklara framställningen som sker genom att använda känseln så måste man tillfoga antingen punktskrift eller en verbal förklaring av vad bilden föreställer.

Reliefkartor underlättar självständig rörlighet
  Många synskadade har svårt att orientera sig självständigt i utrymmen och omgivning. För att kunna röra sig självständigt, säkert och ändamålsenligt bör synskadade behärska både förflyttningstekniker och orientering. Med orientering kan man avse individens förmåga att med hjälp av olika sinnen varsebli sin omgivnings proportioner i förhållande till sin egen position.
  Man har konstaterat, att möjligheterna för synsvaga och blinda att röra sig självständigt ökar med användningen av reliefkartor, eftersom de hjälper till att gestalta omgivningen genom att visa rymdproportionerna mellan omgivningens egenskaper och rutterna. Dessutom underlättar de navigeringen och att lära sig rutten utan hjälp av seende människor t o m i en mångfacetterad stadsmiljö.

  Genom att använda reliefkartor som stöd kan en synskadad person undersöka och reda ut den rutt som skall användas säkrare och effektivare jämfört med att få upplysningar av eller gå rutten med en seende människa. Det kan vara svårt att få en uppfattning om ett vidsträckt område enbart genom att gå i omgivningen.

Omgivningen gestaltar sig som en rutt och ett utrymme
  Synskadade orienterar sig i en ny omgivning eller får handledning för en ny rutt av en mobilityhandledare. Tyvärr använder sig inte handledarna regelbundet av reliefkartor. De flesta synskadade, i synnerhet de sedan födseln blinda, upplever användningen av reliefkartan som svår. En orsak till detta kan vara bristande handledning i att läsa kartan, dålig lässtrategi eller att det blir svårt att gestalta kartan då endast en liten del går att läsa åt gången.
  Vid mobilityhandledningen blir synskadade oftast bekanta med miljön antingen utgående från rutter eller kartor. När rutten är det centrala lär sig synskadade rutten utantill och använder landmärken som efter varandra följande hållplatser. Det är arbetsamt att lära ut rutter, då den som rör sig begränsas av de rutter han eller hon lärt sig utantill och det inte bildats ett helhetsbegrepp om omgivningen. Sådana begrepp som omväg, genväg och fågelvägen är svåra att förstå och gestalta.
  I den kartcentrerade verksamheten är målsättningen att synskadade som rör sig skall förstå utrymmets form och helhet. Information samlas in genom att använda olika sinnen och att bestämma läget för punkter och landmärken samt att bestämma deras läge och avstånd i förhållande till varandra. Inlärningen baserar sig på problemlösningar och på att den som lär sig förmår gestalta helheter.

Utmaningar för både beslutsfattarna och användarna av reliefkartorna
  Vid utvecklandet av produktionsmetoderna för reliefkartor är det möjligt att öka produktionen och att göra kartorna mångsidigare, varvid även bruket av dem kan öka. Detta innebär utmaningar för beslutsfattarna: kartproduktionen ska få resurser och tillgången öka. Samtidigt är det en utmaning för synskadade och deras handledare att öva sig i användningen av reliefmaterialet. Det ger en möjlighet att utvidga rymdbegreppet som sträcker sig långt utanför den egna kroppen.
  I framtiden är det nödvändigt att utveckla editeringen av datorbaserat kartmaterial så att de går att producera som reliefkartor, vilket innebär att tillgången på elektroniskt kartmaterial borde förenklas.
  Skribenten jobbar som utvecklingschef inom förflyttningsteknik på Synskadades Centralförbund och kan nås per telefon 09‑3960.4572 eller per  e-post helina.hirn@nkl.fi.

Bildtext:
  En första kontakt med kartsymbolerna. För att lära synskadade barn läsa kartor har man utvecklat ett program som går från enkla uppgifter med miniatyrmodeller till läsning av reliefkartor. - Foto Helinä Hirn
----------------

Faddrar och fadderbarn möttes i Tallinn

Arto Vanhanen
  Det var lyckliga och inte det minsta vidskepliga FSS-resenärer, som 13 till antalet fredagen 13 maj kl 13 träffade sina fadderbarn på Linnunpesa (fågelbo) resurs- och rehabiliteringscenter i Tallinn. Det har gått sex år sedan föregående besök. Under tiden hade "boet" fått flera nya "småfåglar".
  Faddertanken lanserades 1998 av medlemmen inom Vasa Svenska Synskadade Ann-Sofi Rosendahl. Den blev en naturlig fortsättning på det av EU år 1996‑1998 delfinansierade projektet "Social- och ekonomisk integrering av Estlands synskadade", som var ett samprojekt mellan Synskadades Centralförbund, Förbundet Finlands Svenska Synskadade och den estniska synskadeorganisationen.

Behövligt stöd
  I centret fick de gästande faddrarna ett hjärtligt mottagande av verksamhetsledaren för de dövblindas stödorganisation Raissa Kesküla, rehabiliteringshandledaren för barn Olga Ilgina och daghemsföreståndarinnan Karin Saar. Stödcentret som har ett tjugotal synskadade och multihandikappade barn i åldern 2‑6 år, är inhyst i ett stort kommunalt daghem med ca 170 barn. 
  Eftersom de flesta föräldrar inte har råd att betala för den specialrehabilitering som centret erbjuder deras funktionshindrade barn, kommer det ekonomiska stöd som fadderbarnen erhåller av sina faddrar till stor hjälp. Bidragen möjliggör regelbunden träning i punktskrift, förflyttningsteknik, ADL och grundutbildning för integrering i normalskolor. De går även till anskaffning av specialhjälpmedel. Studiematerialet i punkskrift måste för närvarande produceras av rehabiliteringshandledarna och barnens föräldrar. Fadderstödet gör det även möjligt för barnen att bli undersökta av specialläkare, psykolog eller neurolog. 
  I höst får stödcentret Linnunpesa större utrymmen då det flyttas till de hörselskadades skola som upphör. Hörselskadade barn har kunnat integreras i normalskolor tack vare inplantatoperationer. Det nya centret kommer att heta Helen-skolan efter Helen Keller. Där kommer bl.a. att finnas en specialklass för syn- och multihandikappade barn. Klassläraren får som bäst sin utbildning i USA.

Gemytlig samvaro
  Efter det att faddrarna funnit sina små "skyddslingar" och bänkat sig på centret, framförde skribenten en hälsning från de faddrar som inte av olika orsaker kunde träffa sina barn. Han betonade bla vikten av tätare kontakter mellan faddrarna och barnen. De gästande faddrarna satt vid små bord tillsammans med sina barn och deras föräldrar. Kommunikationen skedde med hjälp av tolkar. Man kunde i sorlet samtidigt höra estniska, ryska, engelska, finska och svenska. Faddrarna hade med sig små gåvor till sina barn, men den största gåvan ansågs allmänt vara faddrarnas närvaro. 
  De vuxna bjöds på kaffe och barnen på saft med därtill hörande kakor. På alla bord fanns dessutom stora fruktfat. Barnen uppträdde med sång- och musikprogram. De minsta framförde ett musikstycke med triangelinstrument. Sedan följde en ringlek i vilken barnen, assisterade av vuxna, i takt med musiken vandrade ut och in i ringen. Lilla Oskari fick även vara med i ringen i sin rullstol. Tioåriga Jakob framförde två stycken med flöjt och piano. Två nioåriga flickor, Marilin och Svetlana, uppträdde med både folksång och rock. 
  Vid avskedet kramades både barn och vuxna och Raissa hälsade faddrarna nästa gång välkomna till Helen-skolan.
  Skribenten nås per telefon 05‑214.500 eller per e-post arto.vanhanen@pp.nkl.fi.

Bildtext:
  Tor Hanner och fadderbarnet Elisabet med storasyster Liina.
  - Foto Lena Holmström
---------------

FSS UTSKOTT

För aktivitet och ökad självständighet med hjälp av kultur och rekreation

Tor Hanner
  Det är en av de få varma och sköna majdagarna vi fått njuta av i år. Vi sitter på en uteterrass i Helsingfors tillsammans med Harold Henriksson för att han ska berätta om ett av de fem utskotten inom Förbundet Finlands Svenska Synskadade, nämligen utskottet för aktiviteter för ökad självständighet. Harold Henriksson är ordförande i detta utskott som han vill förkorta till AÖS.
  - Det här utskottets arbete hörde ursprungligen till rehabiliteringen, men man ansåg att arbetsområdet blev alltför stort och då grundades utskottet för aktivitet och ökad självständighet som då blev förbundets femte utskott - eller det femte benet, som Harold säger.

Fem verksamhetsområden
  Utskottet för aktivitet och ökad självständighet (AÖS) har inte mindre än fem olika verksamhetsområden att bevaka. Det är kultur, rekreation och motion, ungdomsverksamhet, kvinnornas verksamhet och verksamhet för gruppen i medelåldern, personer mellan 30 och 65 år.
  - Kulturarbetet omfattar även studie- och kursverksamhet för medlemmarna i förbundet, berättar Harold och fortsätter: - Vår uppgift är att försöka aktivera medlemmarna att delta aktivt i det allmänna kulturutbudet. Men också att de själva ska vara aktiva i att utöva kulturaktiviteter. Distriktsföreningarna borde också ordna möjligheter till kulturutbud t ex genom teater- och konsertbesök, tycker Harold.
  När det gäller utbudet på förbundsnivå berättar han om en planerad resa till Tallinn någon gång under nästa år. - Det finns ju ett stort musikutbud i Estland och vi kunde gå och lyssna på någon opera eller en musical, kanske en musical passar vårt behov bättre, funderar Harold.
  Och så var det då rekreation och motion. Vad kan du säga om den biten, undrar jag.
  - Till rekreationsbiten hör ju våra läger, typ vinterläger, tandemläger, fjällvandring. Vi har också försökt komma in på det här med vildmarksliv och överlevnad o s v. Det har ju tills vidare blivit endast försök men det ingår fortfarande i planerna, konstaterar Harold.
  - Det blev ju tyvärr ingenting av vinterlägret i år, men vi ska kompensera det med att ordna en fjällvandring på Seitaranta sista veckan i september. Men, säger Harold, vi kallar det ett naturläger för att folk inte ska tro att de måste gå i fjällen varje dag.
  Men nu finns det ju många medlemmar ute i landet som kanske inte har möjlighet eller orkar komma på förbundets läger långt från hemorten. Vad gör ni för dem?
  - Ja, vad kan vi göra? Alla våra aktiviteter riktar sig till alla medlemmar. Vi har en medlemskår med mycket hög ålder. Det innebär av naturliga skäl vissa begränsningar, i att orka, i förmågan och kanske i vissa fall också ekonomiskt. Vi försöker ordna det så att alla ska kunna vara med, men på förbundsnivå kan vi ju inte dra ihop några stora evenemang, menar Harold.
  Försöker ni påverka distriktsföreningarna att jobba med de här frågorna på det lokala planet?
  - Nå, här har vi ju den här förbaskade balansgången mellan förbundet och föreningarna. Förbundet har väl till uppgift att puffa på föreningarna för att de ska aktivera medlemmarna i sin region. Förbundet stöder ju trots allt föreningarna ekonomiskt ganska kraftigt, säger Harold. När det gäller rekreation och motion vill han framhålla den storsatsning som nu har gjorts i och med att förbundets första mästerskap i friidrott arrangeras i Mariehamn det andra veckoslutet i juni. Harold berättar med entusiasm om att det ska delas ut guld, silver och bronsmedalj i samtliga grenar. Han säger vidare att det ska bli förbundsmästerskap även nästa år, tiden är redan fastställd, också då blir det andra veckoslutet i juni och platsen blir Vasa eller Jakobstad. När detta skrivs  vet vi inte hur det har gått i Mariehamn, men när du får tidningen är det hela avgjort.

Ungdomarna och kvinnorna sköter sig själva
  Vad ungdoms- och kvinnoverksamheterna beträffar konstaterar Harold att de sköter sig själva. De har egna arbetsgrupper men lyder under AÖS. Utskottet tar del av deras protokoll och ger stöd och hjälp där det behövs. I AÖS sitter också en representant så väl för ungdoms- som för kvinnogruppen. Harold är glad över att ungdomarna nu har anmält ett lag till Synskadades Centralförbunds grundserie i målboll.
  Det kommer också ibland förslag på nya verksamhetsformer. Sålunda har t ex Bo-Erik Weegar, en av medlemmarna i utskottet, föreslagit bildandet av en mansgrupp inom förbundet. Några beslut har dock inte ännu tagits i den frågan.
  På frågan om hur Harold ser på utskottets arbete i sin helhet svarar han: - Jag är ganska tillfreds med vårt arbete, men jag skulle önska mer ekonomiskt självbestämmande för alla utskott. - Mycket återstår att göra men mycket har också gjorts. Jag tror vi är på rätt väg, jag tycker man kan se ett ljus i tunneln, avslutar Harold Henriksson, ordförande i utskottet för aktiviteter för ökad självständighet.
  I detta utskott fungerar, förutom ordföranden, Susanna Antell som sekreterare och dessutom Tessa Bamberg, Bern Löfman, Bo-Erik Weegar och Johan Sundholm.
  Skribenten nås per telefon 040‑554.6830.

Bildtext:
  Bo-Erik har föreslagit bildandet av en mansgrupp inom FSS. - Foto SC
----------------

Margot vinkar adjö ...

Jag tackar allihop för samarbetet under de gångna fem åren som haft ett digert och mångsidigt innehåll! 

Margot Åberg
  Rehabiliteringshandledare Margot Åberg har avslutat sitt anställning på FSS den 16 juni. Förbundet har lediganslagit tjänsten och hoppas kunna få en ny rehabiliteringshandledare för Åboland och Åland till hösten.

Bildtext:
  Margot Åberg började jobba på FSS sommaren 2000. - Foto SC
---------------

Många äldre i dåligt skick är utan FPA:s vårdbidrag

Mången äldre i dåligt skick har inte ansökt om vårdbidrag för pensionstagare från FPA, vilket FPA beviljar äldre för att stöda deras boende hemma. Var tionde av dem som deltagit i undersökningen om hur rehabilitering av äldre påverkar dem hade inte ansökt om bidrag, fastän de uppfyllde kriterierna för att erhålla det. Enligt undersökningen var orsaken brist på information.
  FPA:s och Folkhälsoinstitutets forskare skriver om problemen kring vårdbidraget i en nyligen publicerad artikel i Suomen Lääkärilehti. Forskningsresultaten härstammar från en undersökning som FPA just nu genomför om hur rehabilitering påverkar äldre människor, IKÄ-projektet, vilket omfattar närmare 650 äldre.

  Pensionärer, vars funktionsförmåga p g a sjukdom eller handikapp har försvagats fortlöpande under ett års tid kan ansöka om vårdbidrag för pensionstagare. I fjol beviljade FPA  vårdbidrag åt sammanlagt 119 195 i åldern över 65 år. Av finländarna över 85 år fick 45 % bidrag. Enligt forskarna är det faktiska behovet större, för rentav tre av fyra över 85-åringar har svårt att klara av de dagliga grundsysslorna som att klä på sig och att tvätta sig.
  I praktiken faller ofta ansökan om vårdbidraget på de anhöriga eller kommunernas socialarbetare, för alla äldre förmår inte själva ansöka om bidraget. Undersökningen visade att även de anhöriga och socialarbetarna har bristfälliga kunskaper om bidraget och hur man ansöker om det.
  Forskarna föreslår, att representanter för den kommunala social- och hälsovården och FPA erkänner effektivare än nu sina äldre klienters behov av vårdbidrag och ta upp bidragen till tals med dem. Även informationsflödet mellan myndigheterna borde tillta. Som det nu är vet man inte inom kommunerna om de förmåner äldre får från FPA, och å andra sidan vet inte FPA tillräckligt om den äldres funktionsförmåga. - Översättning av Magnus Nyström
---------------

Tack!
  Till förbundet, distriktsföreningar och enskilda personer ett hjärtligt TACK för uppvaktning vid vårt 30-årsjubileum.
  Svenska synskadade i Västnyland rf  - Styrelsen
---------------

Föräldraroller

Kära mamma! - Här är sommaren skön! Fåglarna har ruvat färdigt och det finns fågelungar överallt. Här i gungan har jag funderat över hur olika naturen har ordnat det med barnavården både bland fåglarna och bland oss människor. Det är nu en tid sedan de första dunungarna simmade förbi med sin ådmamma. Nu har flere ådor kommit samman med sina barnaskaror så det ser ut som hela barnträdgårdar.
  Barndödligheten är ganska stor eftersom trutarna ofta nappar åt sig en munsbit. Det bekymrar inte gudingpapporna som försvunnit ut till havs på herrträff.
  Skrakpappan syns inte heller till mera sen han fjäskat färdigt för sin brud. Skrakmammorna kommer först förbi med varsin kull och så en dag kommer bara en mamma som kan ha hur många barn som helst. Jag undrar vart de andra mammorna tar vägen?
  Svanfamiljen däremot lever traditionsenligt familjeliv. Har man en gång gift sig så gäller evig trohet. Pappa svan försvinner inte till andra hobbyn utan deltar i barnavården. Troheten är så total så varken änkor eller änklingar gifter om sig. Jag tycker nog att svanen här i vår vik efter så många års ensamhet kunde skaffa sig en vän. Kanske är den som du mamma, som har det rätt ensamt ibland men tycker det är skönt att själv få rå om din tid. Men vad tycker du om lilla mamma strandpipare som överlåter både ruvandet och barnpassningen till pappan? Och gökmamman sen, hon vill ju inte alls se sin avkomma utan skaffar fosterföräldrar från första stund.
  En familj där däremot både pappa och mamma deltar i uppfostran är familjen havsörn. Pappa örn hämtar bytet till boet så att mamma örn kan fördela maten bland de hungriga ungarna. Pappa örns byte kan bestå av fåglar och ja, då kan ju verkligen andra fågelungar bli föräldralösa. Livet är både hårt och krasst!
  I stället för att låta tankarna snurra kring problemen i världen låter jag sommarsolen locka fram barndomsminnen. Det känns bra att ha fått vara unge i ditt och pappas bo, speciellt här i boet vid havet med alla fåglar! Du hade det nog inte så lätt här med egna och andras ungar. Jag minns den kvällen då du körde ut oss för att plocka blåbär. Du var säkert väldigt trött på oss just då. Vi fick inte komma in förrän vi plockat 50 blåbär var. Jag undrar hur många minuter friden varade i huset? Vi tyckte nog du var väldigt dum medan vi räknade våra blåbär - men du var förlåten så snart vi satt vid högen med mumsiga plättar med rårörda blåbär.
  Tack mamma för alla de ljuvliga sommarminnen jag har! Jag saknar dej, men respekterar ditt beslut att stanna hemma i trädgården. Jag lovar att komma och hälsa på snart. - En stor kram från din Gunilla.
---------------

Meddelanden

"Inte se, men röra - i folktrons värld" 

- en utställning för synskadade. Utställningen har planerats i samarbete med en kurs i folktro inom folkloristiska institutionen vid Åbo Akademi. Studerandena har valt vilka folktroväsen som presenteras. På din vandring i folktron svärld kommer du att möta älvor, näcken, sjöjungfrun, djävulen och hustomten. Ett syfte med utställningen är att visa för seende hur det är att vara synskadad. Den kommer att vara öppen på Sagalund ända till hösten 2006. Sagalunds museum ligger vid Museivägen 7 i Vreta mitt på Kimitoön, telefon 02‑421.738, webbplats www.sagalund.fi.
---------------

Naturläger på Seitaranta

I september ordnar  FSS ett naturläger på Seitaranta i Rovaniemi landskommun. På programmet finns bl a vandringar och promenader längs med stigar i den vackra naturen, simning i såväl inomhusbassäng som ute i sjön, olika aktiviteter och samkväm.
  Tid: söndag till fredag 25‑30 september. Deltagaravgift: 250 euro/person. Kontakta din rehabiliteringshandledare för hjälp med ansökningar om semesterstöd! Anmälningar tas emot på FSS kansli t o m fredagen den 5 augusti kl 12 på tfn 09‑696.2300 eller e-post susanna.antell@fss.fi
---------------

Effektiv användning av punktskrift på nivå 3

Punktskriftsarbetsgruppen inom FSS planerar att hålla en tredelad kurs i effektiv användning av punktskrift på nivå 3. Den första delen är i november.
  Kursen riktar sig till dig som redan kan läsa och skriva punktskrift och som vill fördjupa dina kunskaper. Du får bland annat lära dig att fylla i korsord i punktskrift, bekanta dig med senaste nya tekniska hjälpmedel, såsom Memona. Det blir ett mångsidigt program med såväl läs- och skrivövningar, studiebesök som annat roligt och intressant. 
  För att vi ska kunna planera kursen vidare är det mycket viktigt att du redan nu anmäler ditt intresse. Förfrågningar kan göras till Tessa Bamberg, tfn 09‑6962.3024 eller 050 462.3181.
  Kom med på en mångsidig kurs! - FSS punktskriftsarbetsgrupp
---------------

Seminarium för oss FSS kvinnor
Ergonomi och hantverk

Seminariet ordnas från torsdagen den 15 till lördagen den 17 september på Synskadades Centralförbunds verksamhetscenter Iiris. Vi anländer efter kl 19 på torsdagskvällen till Iiris och inleder träffen med samling och kvällsmål kl 21. Hemåt far vi på lördagen kl 15. Arrangör för träffen är FSS kvinnoarbetsgrupp i samarbete med Svenska Studiecentralen. 
  Anmäl dej till FSS kansli, gärna till Susanna Antell, telefon 09‑6962300 senast den 30 augusti! Susanna ger också mera information. - Deltagaravgiften är 50 euro. I priset ingår resor, inkvartering, mat, teatern "Farsor" och allt annat program på Iiris liksom också fysioterapeutens råd för våra nackar och ryggar under hela lördagsförmiddagen. Var och en ordnar den här gången själv sin ledsagare!
  Kom ihåg att det enda som behövs för att du skall kunna komma med är att du är medlem; du behöver alltså inte ha varit med tidigare, varken i förbundets eller i din distriktsförenings verksamhet.
  Välkommen önskar FSS kvinnoarbetsgrupp
---------------

FSS sommarstängt

Centralkansliet häller stängt under tiden 4‑9 juli.
  Stylensen och personalen önskar alla läsare en skön sommar!
---------------

Meddelanden från distrikten

Norra Österbottens svenska synskadade
  Distriktssekreterare Ann-Sofie Grankulla kommer att vara ledig under tiden 27.6‑8.8. Kansliet kommer inte att vara stängt under tiden, eftersom föreningen har anställt en ny hjälpreda, Bodil Eklund. Hon är anträffbar på Fyren onsdagar kl 9‑11 på tfn 7234 880, annars nås hon på mobiltelefon 050 526 8047. Behöver du hjälp med att handla, gå ärenden, vill du ha sällskap på en promenad eller annars hjälp i hemmet, så hör av dig till Bodil!
........

Vasa svenska synskadade
  Sommarresan som vi hade planerat till Södra Finland i augusti blir tyvärr inte av p g a bristande intresse. I stället kommer vi att göra en dagsresa en torsdag i början på september. Vi åker till Lappajärvi med omnejd och äter på badinrättningen Kivitippu.
  Höstens första medlemsträff blir lördagen den 17 september. 
  Alla läsare tillönskas en skön fortsättning på sommaren!
........

Ålands synskadade
  På frågor om föreningens verksamhet svarar ordförande Bern Löfman, tfn 018‑48227. Föreningens center Ankaret finns på Johannebovägen 7 i Mariehamn. Telefonen dit är 018‑19670.
........

Åbolands synskadade
  På frågor om föreningens verksamhet svarar ordförande Harold Henriksson, tfn 02‑458.5326, 050 516.6520. Föreningens center Sydvästen finns på Eriksgatan 5 A i Åbo. Telefonen dit är 02‑251.9076.
........

Svenska synskadade i Västnyland 
  ordnar en sjöutfärd med M/S Karin måndagen den 4 juli för sina medlemmar med följeslagare. Resan börjar i Hangö, Östra hamnen, kl 11.30 och går till Västanfjärd, Kalkholmen. Båten är tillbaka i Hangö kl 16.30. Resans pris är 12 euro. Vi äter lunch och dricker kaffe under färden. Busstransport ordnas till och från Hangö. Alla är hjärtligt välkomna med ut på "böljan blå"! Anmäl Dej senast den 29 juni till Bjarne tfn 040 544 8313 eller till Birgitta tfn 019‑231.118.
..........

Svenska synskadade i Mellersta Nyland 
  Sommarresan går av stapeln 22‑26 augusti till Vaskivesi och Virrat.
  Kansliet är stängt till den 15.8. då måndagsträffarna kör igång igen klockan 13 på Tian, Fredriksg. 35 B 10. 
  Syntjänsten fungerar under sommaren men i förminskad skala. Under sommaren ställer följande personer upp om de har möjlighet. Ni kan ringa till dem direkt och de ställer upp om de har möjlighet till det. Birgit Snabb, tfn 050 304.6084; Ingalill Nyblom, tfn 674.306; Tuulikki Lautkari, tfn 486.866, 888.6894 (landet), 050 350.8363. - Ring i god tid så har ni större chans att få hjälp de dagar ni behöver!
  Föreningens styrelse önskar er alla en skön och solig sommar!
........

Svenska synskadade i Östnyland
  besöker Lurens sommarteater som förevisar komedin Sputnik torsdagen den 21 juli kl 19. Bussen från Borgå startar kl 17.45 vid turisthållplatsen på Fredsgatan. Anmälning senast 14 juli till Alfons, tfn 532.653, eller Marita, tfn 5244.092, eller Stina, tfn 582.514.  Välkomna med!
  Föreningens sommarläger hålls på Pellinge lägergård i Borgå skärgård under tiden 3‑9 september. Är du intresserad av närmare upplysningar? Kontakta då Stina Roms, tfn 582.514!
---------------

Kom med på en tvådelad
grundkurs för synskadade

på Onnela semester- och kurscenter i Tusby
  Del 1 hålls den 5‑10 oktober och del 2 den 17‑22 oktober
  Gör upp din ansökan till kursen med din rehabiliteringshandledare  senast den 15 augusti!

Kursen är avsedd för 
  - Dej som nyligen blivit synskadad 
  - Dej vars syn märkbart försämrats 
  - Dej som länge varit synskadad men inte tidigare deltagit i grundkurs. 
  I kursprogrammet ingår bl a gruppdiskussioner, information om stödformer för synskadade samt praktiska övningar i orientering och förflyttningsteknik, aktiviteter i det dagliga livet, ergonomi samt datoranvändning. - Deltagarnas egna behov och förväntningar beaktas i mån av möjlighet. Som bilaga till ansökan bör ett läkarutlåtande bifogas (B-intyg).
  För information och anmälan kontakta rehabiliteringshandledare Monica Andersson, telefon 09‑6962.3018 eller 040‑511.3345, eller rehabiliterings-handledare Pia Nabb, telefon 050‑561.2950, eller rehabiliteringshandledare Barbro Dahlberg-Berghäll, telefon 050‑561.2951.

FPA-kurs nummer 10922

FÖRBUNDET FINLANDS SVENSKA SYNSKADADE RF
Nylandsgatan 25 A 6, 
00120 Helsingfors
Telefon 09‑696.2300, 
webbsidor www.fss.fi, 
fax 09‑680.2064
---------------