Author: Sofia Stenlund
Last saved by: Sören

Finlands Synskadade nr 1, 2018
———
Finlands Synskadade är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 10 nummer/år i svartskrift, punktskrift, på CD och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 107. Nummer 2/2018 utkommer 22.2, deadline 6.2.
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Sören Jonsson. Tfn 044 712 3017. E-post: soren.jonsson@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören.
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300. E-post: kansliet@fss.fi
Pärmbild: Inkki Inola kan inte åka lika snabbt utför som seende och måste därför ta igen den förlorade tiden på fysiskt tyngre partierna. Inola drömmer om Paralympiskt guld. Foto: Inkki Inola (privat)
Syntolkning: Längdskidåkare Inkki Inola svänger i skidspåret. Det ser ut att gå undan. Han är klädd i blåvit trikådräkt och har ett tävlingsnummer på bröstet. 

FSS – vårt flaggskepp
Punktskrift på livsmedel skänker frihet i vardagen 
Inola har siktet ställt på Paralympiskt guld
Hallå! Hur är det att lära sig punktskrift?
In memoriam: Till minne av Johan Moberg 1945–2017
Siironen synar stödboenden
Hannus provar syntolkad bio
Möttönen hjälper andra att hitta rätt

Aktuellt
Aktuellt i distrikten

Annons: Ta chansen att lära dig punktskrift!
Annons: Brailledagen 2018 
Anpassningskurs för personer med synskada, delvis i form av familjekurs 72329

———
FSS – vårt flaggskepp
Gunilla Löfman, styrelseordförande
Förbundets ändamål är att verka för att synskadade personer får med andra medborgare likvärdiga levnadsförhållanden i socialt, kulturellt och ekonomiskt hänseende. I dag kan vi konstatera att FSS är en sakkunnig intresseorganisation, en pålitlig samhällsaktör och samarbetspart som aktivt arbetar med tillgänglighets- och likvärdighetsfrågor. Vi sänder en tacksam hälsning till alla dem som genom sitt tålmodiga och målmedvetna arbete medverkat till att det i dag finns ett flaggskepp i Svenskfinland av och för synskadade – vårt FSS.
Ska vi slå oss till ro och njuta av frukterna av våra föregångares arbete? Nej, absolut inte! Vi vet alla att samhället ständigt förändras. Vi ska hänga med i svängarna och fortsätta utveckla FSS verksamhet.
Vi medlemmar formar tillsammans utvecklingen. Men vad är det som händer dem som blir invalda i styrelsen? Plötsligt förvandlas styrelsen till ”de som saknar förmåga att lyssna på medlemmarna”. Men så är det inte! Vi styrelsemedlemmar är fortsättningsvis medlemmar som drömmer om en bättre värld för alla synskadade. Varför blir det då en klyfta mellan medlemskåren och styrelsen? Beror det på att man som styrelsemedlem drabbas av insikten att en del av det man vill åstadkomma inte går att förverkliga? Man är en fånge bland lagar, paragrafer och regelverk. Man borde behärska arbetslagstiftning för man har blivit arbetsgivare. Man måste fatta beslut om hur förmögenhet ska förvaltas. Det är mycket man måste ta ansvar för. FSS lycka är att det finns personer som vill vara anställda hos oss. Personer som med kompetens, själ och hjärta är våra medarbetare. Som ser till att styrelsen får information om alla regler som måste följas. Därutöver behöver styrelsen stöd och råd från externa experter. 
Trots alla regelverk som lägger krokben måste vi fortsätta drömma. Tillsammans arbetar vi vidare mot målen i våra stadgar. Vi diskuterar och debatterar, det vill säga pratar och lyssnar. Vi skaffar oss nya kunskaper, nya samarbetsparter och utökar samarbetet med nuvarande parter. Vi är stolta över vårt FSS. Modigt tar vi itu med förändringar som ger oss möjlighet att hålla FSS på rätt köl. Vi minns att FSS service är till för alla synskadade, också för dem som inte är medlemmar. Vi blir ännu bättre på att få omgivningen att förstå att det är en ekonomisk vinst för samhället den dag synskadade personer får den rehabilitering och det stöd var och en behöver för att leva ett självständigt liv. 
———
Punktskrift på livsmedel skänker frihet i vardagen 
Text: Sören Jonsson, Foto: Markus Perko, Sören Jonsson
Att trycka punktskrift på kartong är enligt ett tryckeri i branschen inte särdeles dyrt. Ändå lyser punktskriften med sin frånvaro i butikshyllan. Varför då?
Innanför dörrarna dånar tryckmaskinerna på för fullt. Det är en helt vanlig måndag morgon för Hurtti-Paino i Ulvsby i Satakunda. De gör kartongförpackningar till produkter som du hittar i mataffären: kosmetik, torrvaror, bakelser och andra livsmedel. 
– Kom med så visar jag hur vi trycker punktskrift, säger Kalle Hurttila och visar vägen in till produktionssidan.
Det krävs ingen specialutrustning för att trycka punktskrift. Enligt Hurttila ska alla tryckerier som trycker förpackningar klara av att trycka punktskrift. Trots det är efterfrågan inte stor.
– Vi gör produkter på kundernas beställning. Fredman Group är vår enda kund som beställt punktskrift.
Kundchef Sari Koivulahti säger att de bär sitt sociala ansvar på detta sätt. Företaget vill erbjuda bättre produkter för specialgrupper än konkurrenterna gör.  
– I apoteket upptäckte jag att medicinförpackningar har punktskrift på sig. Vi utredde hur man gör, och det visade sig vara förvånansvärt enkelt, säger Koivulahti. 
En förpackningskartong får sin form i stansmaskinen. Fyrkantiga kartongbitar åker in i maskinen och ut kommer kartongbitar som är färdiga att vikas. I samma stansmoment trycks punktskriften på förpackningen. 
Vad kostar det att trycka punktskrift, Kalle Hurttila? 
– Den enda tilläggskostnaden som uppkommer är att tillverka punktskriftsbrickor och att placera brickorna på rätt ställe. Det är en rimlig engångskostnad. 
Varför är det i så fall endast Fredman Group som trycker punktskrift?
– Kanske andra företag inte känner till att det går? gissar Hurttila. 
Det är en mycket kvalificerad gissning. De tio största finländska livsmedelsföretagen får per e-post svara på vad de tänker om punktskrift på livsmedel. Svaret är entydigt. Ingen konsument har någonsin bett om punktskrift. 
– Vi har inte utrett möjligheten att tillägga punktskrift eftersom vi inte har fått sådan kundrespons. Vi har många olika förpackningstyper och material vilket för med sig utmaningar, säger kommunikationschef Anu Lehtinen på Saarioinen. 
– Jag letade i vårt arkiv och rådfrågade äldre kolleger om man har tänkt på saken, men så verkar inte vara fallet. Varför man inte har gjort det är en bra fråga för hela livsmedels- och dryckesbranschen såväl här hemma som utomlands. Diverse idéer dök upp redan under rundfrågningen. Vi tackar för er förfrågan, som är den första i sitt slag riktad till oss. Vi ska överväga olika möjligheter att tillmötesgå de synskadades behov i framtiden, säger Marja-Liisa Weckström på Sinebrychoff. 

Synsvaga önskar kontraster
I och med att ingen synskadad person har kontaktat något av företagen som ombads besvara enkäten kan man ju fråga sig om punktskrift ens behövs på förpackningar. Anna-Maria Sarén har gjort en enkätundersökning bland synskadade personer. 
Behövs punktskrift?
– Punktskrift är en bra sak på livsmedel, men jag anser att det finns andra saker som är viktigare. I undersökningen framgick det att synskadade personer efterlyser tydliga kontraster och läsbar text. 
I undersökningen intervjuade Sarén sexton synskadade personer i olika åldrar. Flera svarande låter bli att köpa produkter på grund av dåliga etiketter.
– Man ska inte heller förringa betydelsen av punktskrift. Punktskrift hjälper synskadade personer att klara sig självständigt i hemmet. Med små medel kan företag förenkla vardagen för synskadade personer. Även om det inte är många som får nytta av punktskrift så kan det för några få personer förbättra livskvaliteten. Det kan ge dem en lättare vardag, en bättre självkänsla och känslan att de klarar sig – att de inte hela tiden behöver be om hjälp.
Anna-Maria Sarén har en sexårig dotter Ella som är blind. Ella följer gärna med till mataffären. När hon lär sig läsa vill hon också välja bland affärens produkter, men det kan hon inte. Sarén efterlyser ett tillgängligare samhälle. 
– Webbtillgänglighet har varit på tapeten en längre tid och det är bra! Det går stadigt framåt på den fronten. Nu skulle det vara bra att ta ett steg tillbaka och fundera vad annat som skulle kunna göras för att förbättra vardagen för synskadade. •

Bildtexter: 
SJÄLVSTÄNDIG. Sexåriga Ella är gärna med i köket när mamma Anna-Maria Sarén bakar. Sarén har undersökt tillgängligheten på produktförpackningar. FOTO: MARKUS PERKO.
Syntolkning: Mor och dotter i köket. De förbereder sig för att baka. På bordet framför sig har de en kavel, pepparkaksformar och bakplåtspapper. Dottern Ella läser punktskrift på bakplåtspappersrullen. 
HÄR OCKÅ? Produktionschef Juha-Pekka Valo och kundchef Sari Koivulahti samtalar inne i Fredman Groups fabrik. Valo tar upp ett kaffefilterpaket från en lastpall och frågar: ”Kan man ha punktskrift på det här paketet också, trots att det inte är i kartong?” Företaget tar föredömligt socialt ansvar.
Syntolkning: Fabriksmiljö. Till vänster i bild är en stor rulle brunt papper som ska bli till kaffefilter. Juha-Pekka Valo rättar till sina öronproppar. Sari Koivulahti ser på Valo och skrattar. Båda är klädda i blåa fabrikskläder. 
STANSNING Punktskrift trycks med dessa verktyg. Att trycka punktskrift innebär en engångskostnad. Efter att mallen är tillverkad och justerad går det att använda samma mall i flera år. Så länge som inte dimensionerna på förpackningen ändras förstås. 
Syntolkning: En träskiva och en metallskiva står lutade ifrån varandra. Träskivan har skåror och metallbitar som sticker upp. Metallskivan är tunn och platt förutom tolv punktskriftsbrickor som är utplacerade på skivan. När dessa två skivor pressas emot varandra skärs tolv förpackningar av bakplåtspapper ut. 

FAKTARUTA: BETJÄNAR ERA FÖRPACKNINGAR SYNSKADADE KONSUMENTER?
Apetit: ”Vi strävar till att göra förpackningarna läsbara, bland annat genom att hålla textstorleken så stor som möjligt. Vi är beredda att lägga till punktskrift, och har tack vare förfrågningen inlett en utredning om det är möjligt”
Atria: ”För tillfället har vi inga planer på att tillägga punktskrift på våra förpackningar. Vi tror att IT och mobillösningar i en nära framtid kommer att lösa detta problem”
Fazer: ”Förpackningarnas användbarhet är viktig för oss. Vårt mål är att göra förpackningar som uppfyller alla grundbehov och som är lätta att använda. Vi har inte utformat förpackningarna med synskadade personer i åtanke”
HK: ”Vi har inte tänkt på saken förrän nu. Vi inleder en utredning för att ta reda på möjligheter och kostnader för att tillägga punktskrift””
Paulig: ”Vi ska ta reda på om det går att trycka punktskrift på kaffepaket.”
Raisio: ”Lagen kräver att vi har mycket text på förpackningarna, vilket gör att textstorleken ofta blir ganska liten. Vi tar gärna emot idéer på hur vi kan förbättra tillgängligheten för synskadade”
Saarioinen: ”Vi värnar om att det ska vara enkelt att öppna och sluta paketen. Utformningen är gjord så att produktens namn ska synas så tydligt som möjligt”
Sinebrychoff: ”För närvarande betjänar våra förpackningspåskrifter säkert inte de synskadades behov av konsumentinformation. De innehåller alla av lagen förutsatta uppgifter både på finska och svenska och ytterligare några tilläggsuppgifter som vi anser innehålla viktig information för konsumenten. De små etiketterna och mängden av önskad information begränsar storleken på fonten.
Vaasan: ”Ämnet är viktigt, men vi har tyvärr inte aktivt funderat på synskadades behov.”
Valio: ”Vi gjorde senast i oktober 2016 en utredning om punktskrift på mjölkförpackningar. Mjölkförpackningar är inga vanliga kartongförpackningar. För att vara vattentät krävs ett plastlaget på bägge sidor. Detta gör att vi inte kunde tillägga punktskrift på förpackningen”

Illustrationsbild: Förstoringsglas över text.
———
Inola har siktet ställt på Paralympiskt guld
Text: Sören Jonsson, Foto: Inkki Inola (privat)
Inkki Inola drömmer om att bli världsbäst. I vår ska han göra sitt eldprov. Han representerar Finland i Paralympiska spelen i Pyeongchang.
Naturen betyder mycket för nittonårige Inkki Inola. Han vill inte förslöa sig på sofflocket. Han vill mycket hellre träna målmedvetet ute i skidspåret.
– Jag har skidat ända sedan jag lärde mig att gå. Jag var på min första skidtävling som fyraåring tillsammans med mina kusiner. Motion hör till familjen. Det är ett sätt för oss att umgås. Vi promenerar och vistas mycket utomhus. Både mamma och pappa har skidat och sysslat med friidrott. 
Inola är tacksam för att hans föräldrar uppmuntrade honom att hitta en gren som han tycker om. 
– Jag tror att alla kan hitta en idrottsgren som intresserar. När jag var liten fick jag pröva på bland annat ishockey, friidrott, korgboll och skidåkning. Längdskidåkning passade mig som hand i handske. När det visade sig att jag klarar mig bra i grenen motiverade det mig att satsa på en tävlingskarriär.
Han rekommenderar sporten för andra synskadade personer. 
– Om längdskidåkning verkar intressant ska du absolut pröva! Man får inte ha förutfattade meningar om en gren. Skidåkning är en svår gren, så du får inte bli avskräckt av att du faller några gånger. Det gör seende personer också.
Han rekommenderar nybörjare att skida när det är lugnt i spåret. Tyvärr är det många tävlingsskidåkare som inte visar respekt åt ovana åkare. När första snön kommer är det djungelns lag i skidspåret. Enligt Inola är det synd för ska alla få njuta av natursnö.

Oskärpa i spåret
Vid födseln skadades Inolas synnerv. Det gör att han ser suddigt. Han kan varken se på nära håll eller långt håll. Han ser ändå tillräckligt för att röra sig obehindrat. 
Hur är det då att skida som synskadad? 
– Jag ser som tydligast på en meters avstånd. Det betyder att jag inte kan se om det finns ojämnheter i spåret. Stenar, klimpar och slitna spår reagerar jag på i efterhand. Jag har fått träna upp min balans otroligt mycket för att klara av ojämnheterna. Jag kan se åt vilket håll spåret svänger. I princip skulle jag klara mig utan ledsagare också i obekanta spår men det känns tryggare med en ledsagare. 

Uthållighet stärker skolgång
När Inola tävlar memorerar han banan in i minsta detalj. 
– Jag har en mental karta över spåret. Jag vet precis åt vilket håll nedförsbackarna svänger, var det finns utmanande partier och var jag ska ta det försiktigt. På det viset kan jag ge mitt bästa. Jag provåker alltid tävlingsbanan samma dag som jag ska åka den.
Man märker att Inola älskar längdskidåkning. Han pratar mycket och intensivt om sin hobby.
 – Jag vill bli bättre på att skida, jag vill få bättre kondition och utmana mig själv. Det är grunden till att jag vill hålla på med det jag gör. Om det någon gång känns motigt att träna så påminner jag mig själv att jag gör det för att uppnå mina drömmar.
Hur skiljer sig din skidåkning från seende personers?
– Utför kan jag inte åka med full fart. Därför måste jag vara i bättre kondition än jämnåriga seende för att kunna vinna. För att vinna Paralympiskt guld måste man nosa på topplaceringarna på SM-nivå bland seende.
Enligt Inkki Inola stärker sporten hans uthållighet, både i spåret och i skolbänken. Han går som bäst sista året i gymnasiet. 
– Det har varit en utmaning att kombinera skola med skidsporten. Jag vill inte att någondera ska lida. Lärarna vid Laukas gymnasium har varit flexibla. Jag har fått deltaga i träningsläger och tävlingar, trots att jag har haft prov samma tid. Det hjälper mig mycket att skolan förstår hur svårt det är att kombinera toppidrott med skola.
Mössan inom räckhåll
I vår är det tänkt att studentmössan pryder Inolas huvud. Sedan bär det av till universitetet. Antingen för att studera ekonomi eller juridik.
Han har klarat sig väldigt bra i gymnasiet, med flera nior och tior på betyget. En läs-tv är det enda hjälpmedel han använder. Med den läser han samma läroböcker som alla andra.
Han har hittat vänner och får hjälp när han behöver. Att han ser dåligt har aldrig varit någon stor sak för honom.
– Jag är den där pratglada killen i en grupp. Jag har kommit till den punkt att jag kan skämta om min syn. Det hjälper att man kan skämta om sig själv. Jag anser att man måste acceptera sina synproblem och se det positiva i problemen. Jag har haft ett otroligt minne ändra från födseln och jag misstänker att det hör ihop med min dåliga syn. Till prov kan jag till exempel memorera läroboken ordagrant. •

Bildtexter: 
NATUR. Inola bor i kommunen Laukas i Mellersta Finland och njuter som bäst av natursnö. 
– Det är en helt annan känsla att skida på natursnö – i naturen. Naturen inger ett lugn som är obeskrivligt. Det är denna känsla som jag älskar med längdskidåkning. 
Syntolkning: Inola skidar klassisk stil. Han skuffar fram vänster fot i spåret. Spåret gör en mjuk S-kurva. Längre bak står en tävlingsfunktionär. Spåret går i en gles tallskog. 
ASTMA. Inola upplevde tävlingskarriärens största besvikelse för ett par år sedan. Astma bröt ut och hans kondition blev sämre. Nu har han övervunnit svårigheterna med andningsbesvären.
Syntolkning: Halvkroppsbild på Inola som vilar sig mot sina stavar. Han tittar nöjt in i kameran. 

———
Hallå! Hur är det att lära sig punktskrift?
Text: Sören Jonsson
Förbundets tredelade kurs har avslutats för denna gång och det är dags för en ny kull med nyfikna punktskriftsanvändare att lära sig skriften. Men innan den nya kursen börjar ringde Finlands Synskadade till några medlemmar som redan gått kursen.

Dailis Lindqvist, 88, Helsingfors. Lärde sig punktskrift 1974. 
Hallå är det Dailis Lindqvist? Hur var det att lära sig punktskrift?
– Jag har alltid haft roligt på FSS punktskriftskurser. Man lär sig mycket. Jag skrev in mig 1974 och då lärde jag mig punktskrift. Och det var lätt! Då såg jag ännu, och det är mycket lättare att lära sig när man ännu ser litegrann. 
Vad använder du punktskrift till i dag? 
– De där arma talböckerna gör mig lat. Jag kan bokstäverna hur bra som helst, men känseln börjar bli sämre i fingertopparna. Jag vet att det blir bättre igen med träning, men jag borde orka läsa. Jag läser punktskriftstidningen Oss emellan fyra gånger om året, men så mycket mer långläsning blir det inte. I hissen där jag bor står våningsnumret i punkt. Jag brukar känna med fingrarna att jag trycker på rätt våning.

Börje Kukkonen, 69, Vasa. Lärde sig punktskrift 2007. 
– Börje Kukkonen. 
Hej! Varför ville du lära dig punktskrift?
– När man tappar synen så fordrar man någonting annat i stället. Jag har gått på alla kurser som FSS har ordnat. Jag fick som ett nytt liv med punktskriften. Det var faktiskt givande! 
–  Jag skulle ha velat lära mig stenografi när jag var yngre, men nu fick jag punktskrift i stället. Jag tycker det är intressant att kunna ett skrivsystem som väldigt få kan. Det är som ett hemligt språk. 
Vad använder du punktskrift till?
– Till allting! Jag skriver anteckningar, lappar och läser böcker. Jag tycker inte om att lyssna på talböcker, för då somnar jag. Om jag får läsa en punktskriftsbok så somnar jag inte. Då måste jag engagera mig hela tiden. 

Bengt Wikman, 59, Raseborg. Lärde sig punktskrift 2015.
Hej! Du blev precis klar med den tredelade punktskriftskursen. Är du en mästare på punkt?
– Nej, långt ifrån! För min del var det ganska enkelt att lära mig punktskriftssystemet, men läsningen fordrar ännu övning. Jag kan skriva bra, men jag har svårt att känna bokstäverna. 
Har du redan haft nytta av att kunna punktskrift?
– Nej inte direkt. I och med att jag inte ännu kan läsa så går det inte riktigt. Men jag tänker mig att det är bra att kunna. Jag kan inte läsa någonting med ögonen längre på grund av att synen är så dålig. Jag hoppas att jag i framtiden kan läsa igen. •
Illustrationsbild: Röd telefonlur med sladd.
———
Annons: Ta chansen att lära dig punktskrift!
Märk kryddburken så du kan skilja mellan salt och peppar, markera CD-skivan så du väljer rätt musik utan att lyssna igenom alla dina skivor, läs punktskriften på medicinförpackningen eller markera vilka räkningar du betalar. För gemenskap, underhållning eller som ett nyttigt verktyg i vardagen - det finns många anledningar att lära sig punktskrift också för dig som ännu har synrester kvar. Punktskriften fungerar utmärkt som komplement till andra kommunikationssätt och hjälpmedel.
Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf (FSS) ordnar en grundkurs i punktskrift under 2018. Inga förkunskaper behövs. Vi arbetar i små grupper för att det ska bli så lätt att ställa frågor och lära sig som möjligt.
Kursen hålls på Norrvalla i Vörå och datum för kursen är: 21–25.5, 3–7.9 samt 29.10–2.11.2018. Kursens pris, som är kraftigt subventionerat, är 85 euro per vecka och inkluderar resor enligt billigaste färdmedel, undervisning, kost och logi.
Deltagaren kan ansöka om att få kursavgiften ersatt från sin hemkommun genom att kontakta kommunens socialarbetare. Fråga gärna mer om kursen genom att kontakta Tessa Bamberg, tfn 044-712 3024 eller per e-post tessa.bamberg@fss.fi.
Sista anmälningsdag är fredagen 13.4. Varmt välkommen med på en inspirerande kurs!
———
In memoriam: Till minne av Johan Moberg 1945–2017
Text: Karl-Oscar Skogster
Johan Moberg har gått bort. Han föddes år 1945 i Pargas och avled den 28 november 2017 till följd av cancer på bäddavdelningen i S:t Karins. Sin yrkeskarriär gjorde Johan i nästan 40 år som uppskattad radioredaktör vid Åboradion som i dag är Yle Åboland. 
En betydande del av sin fritid ägnade han under många år åt arbetet med att göra dagstidningarnas innehåll tillgängligt för personer med synnedsättning. Johan Moberg var allt från starten med i Åbolands taltidningsförening som grundades år 1981. Taltidningsföreningens uppgift var att producera Åbolands taltidning inläst på c-kassetter med material hämtat ur Åbo Underrättelser. Johan fungerade både som inläsare av taltidningen och axlade också ordförandeskapet i taltidningsföreningen. Som ordförande föll det även på hans lott att skaffa fram medel för utgivningen, vilket inte alltid var så enkelt. Johans insats för att göra dagstidningarna tillgängliga för oss synskadade fortsatte även efter det att Åbolands taltidningsförening för några år sedan upplöstes och utgivningen av Åbo Underrättelser som taltidning i likhet med taltidningsversioner av övriga finlandssvenska dagstidningar, överfördes till Finlands Svenska taltidningsförening (FSTF) med hemort i Jakobstad. Johan fungerade som vice ordförande i FSTF:s styrelse allt från föreningens tillkomst i maj år 2013 fram till sitt frånfälle. 
Han gjorde där en vägande insats med sin mångsidiga sakkunskap och långa erfarenhet från organisationslivet och mediabranschen. Han stödde helhjärtat taltidningsverksamheten liksom även FSTF:s pågående utvecklingsprojekt som syftar till tryggandet av framställningen av taltidningsversioner av dagstidningarna också i framtiden. Johan har fått sin sista viloplats i barndomsstaden Pargas. Vi lyser frid över hans minne. •
———
Siironen synar stödboenden
Anna Siironen kan numera titulera sig boendeutvärderare. En utvärdering är redan avklarad och Anna väntar ivrigt på nya uppdrag.
Anna har genomgått en tvådagars utbildning, där hon och de andra deltagarna gick igenom mängder av teori gällande stödboenden och hur man ska genomföra en intervju. Det gav en bra grund för arbetet som boendeutvärderare, säger Anna och konstaterar samtidigt att hon genom den redan utförda och alla kommande utvärderingar kommer att samla på sig ytterligare kunskap och erfarenhet som är till nytta i arbetet. En annan fördel för Anna är att hon har egen erfarenhet av stödboende efter att ha bott så i hela sex år.
Vad gör då en boendeutvärderare?  Anna säger att hon är som en länk mellan den som bor på ett stödboende och dem som jobbar där. Uppdraget får hon av ASPA, Asumispalvelusäätiö (på svenska ungefär Stiftelsen för boendeservice). Intervjuerna görs av två personer tillsammans. De träffar den boende i dennas eget hem, intervjuar och iakttar. Sekreteraren skriver protokoll över intervjun och tillfogar sina egna och Annas iakttagelser. Utvärderarna ger förslag till förbättringar och ändringar i boendet utgående från intervjusvaren och de egna observationerna och erfarenheterna.
Intervjun görs enligt ett frågeformulär med frågor som den intervjuade besvarar. Frågorna handlar om det bemötande den boende får av personalen och den grad av självständighet som den intervjuade känner i sitt boende.  Andra frågor handlar om känslan av trygghet i boendet och om växelverkan mellan den boende och personalen, det vill säga kommunikation och delaktighet. Intervjun är omfattande och innehåller närmare sextio frågor.
Anna har som sagt haft ett uppdrag tillsvidare. Då kände hon att personalen vid stödboendet var positiv till att intervjun och utvärderingen gjordes. Och hennes egen erfarenhet från stödboende är att hon gärna då skulle ha talat med en utvärderare, trots att det inte fanns några stora problem som skulle ha krävt ändringar. Anna anser det var en fördel för henne att hon kan göra intervjuerna både på svenska och på finska och hon är beredd att göra intervjuer med alla slag av handikappade. 
På ASPAs hemsida kan man läsa att vem som helst kan beställa en boendeutvärdering. ASPA ger uppdraget åt ett par utvärderare, som har tystnadsplikt i sitt arbete. Genom protokollen kan de påverka situationen i boendet i en positiv riktning. •
Liten bild: Anna Siironen sitter hemma hos sig. I bakgrunden syns några fotoramar på ett fönsterbräda. Hon har kort brunt hår och ler.
———
Hannus provar syntolkad bio
Text: Sören Jonsson
Paulina Hannus ska pröva syntolkad bio för första gången. Hon är blind sedan födseln och har tidigare sett syntolkad teater. Hon förbereder sig noggrant. Väljer ut hörlurar som är bekväma, prövar olika appar i sin Iphone samt bokar biljetter. Hon ska se Solsidan i hemstaden Borgå. 
– Det var en speciell känsla att gå på bio med syntolkning. Alla intryck var nya för mig. Jag har ju aldrig sett på bio med syntolkning förut, så jag var till och med lite nervös. Jag dubbelkollade i biljettkassan att det var okej att jag skulle ha hörlurar på mig. De förstod inte alls vad jag skulle göra, så jag fick förklara för dem vad syntolkning är. 
Inne i biosalongen satte hon sig ner med sin assistent och bläddrade fram appen ”BioPlay” som hon på förhand bekantat sig med. 
– Visst var det märkligt att sitta med hörlurar på sig i biosalongen, men jag vande mig. När filmen började tog det ett bra tag för mig att hitta en lämplig ljudvolym på syntolkningen och ett bekvämt läge för hörlurarna. Jag höll säkert på i 15-20 minuter att fibbla med ljudinställningarna. 
Det var enligt henne inte alls svårt att ladda ner ett syntolkningsspår till telefonen och att använda appen på bion. Det enda som störde henne var just ljudet. 
– Ljudet i filmen varierar, så man är själv tvungen att höja och sänka volymen för att höra vad som sägs. Det var ett stort störmomentet. Jag hade hela tiden fingrarna på volymknapparna och justerade volymen. 
Hannus skulle gärna ha fått en längre introduktion än den hon fick i appen. Hon är van vid teater där syntolken före föreställningen börjar hinner presentera alla karaktärer samt gå igenom vad som i stora drag kommer att hända. På bio var denna förhandsinformation knapphändig.
 – Jag tyckte om syntolkningen. Det var lätt att följa med i handlingen trots att det förekommer hopp i tid och rum. 
– Jag skulle bra kunna tänka mig att använda BioPlay igen. Allt fungerade felfritt på bion. Jag fick mycket mer ut av filmen tack vare syntolkningen. Så jag rekommenderar verkligen alla som har en smarttelefon att testa på syntolkad bio! •

Paulina Hannus recenserar:
BioPlay är lätt att navigera i och den har tydliga menyer. Jag tycker om filmvyn. Den film som man ska se kommer i menyn ”mina filmer”. Det var helt klart min favoritapp! 
MovieReading har tydlig information om hur man använder appen. Appen fungerar bra och är lätt att använda. Filmutbudet är mycket mer begränsat än i de övriga. För att se filmer på Finska bör man använda denna app. Enda nackdelen enligt mig är att man måste ha telefonen i flygplansläge inne i biografen. Man glömmer så lätt på flygplansläget efter filmen. En positiv egenskap är att man kan lyssna på syntolkningsspåret på förhand och således vet man att syntolkningen fungerar. 
VoiceVision. I den här appen hade jag problem med att ladda ner ljudspåret. Via sökfältet fungerade nerladdningen. Stökigt gränssnitt.  
MovieTalk saknar menyer. Alla filmer presenteras i en lång, lång lista. Antingen scrollar man till önskad film, eller så söker man i sökfältet. Jag tycker att MovieTalk var otymplig. 

På http://www.bioguiden.se/tillganglig_syntolkning.aspx kan man följa med vilka filmer som syntolkas på svenska. Finskspråkiga filmer som syntolkas hittar du lättast i appen MovieReading. 

IKONER. Från vänster till höger: MovieTalk, VoiceVision, MovieReading och BioPlay.

———
Annons: Brailledagen 2018 
FSS Brailledag 2018 firas i samarbete med Svenska synskadade i mellersta Nyland rf onsdagen den 14.2 klockan 14 på adressen Parisgränden 2 A 3 i Mellis verksamhetsutrymmen. Musikunderhållning med musiker Kirmo Lintinen, samvaro och kaffeservering utlovas. 
På grund av trakteringen hoppas vi att du anmäler dig senast onsdagen den 7.2. Anmälningarna tas emot av FSS punktskriftsansvariga Tessa Bamberg, telefon 044.712 3024. Du kan också skicka e-post: tessa.bamberg@fss.fi. Välkommen med på en trevlig träff!
———
Möttönen hjälper andra att hitta rätt
Text och Foto: Sören Jonsson
Språk berikar och ger arbetsmöjligheter, säger Eeva-Maija Möttönen som tränade upp sin svenska med sin finlandssvenska färdtjänstchaufför. 
Par- och familjeterapeut Eeva-Maija Möttönen är expert på att lyssna på andras problem. I sitt jobb som nätterapeut hjälper hon också människor som far illa på grund av rusmedel. Hon tar stöd och kraft från Jesus. 
– Jag föreställer mig att jag är begåvad på att lyssna. Gud har gett mig gåvan och jag ska använda den. Mitt liv känns meningsfullt av att få hjälpa andra vidare i livet. 
Som 21 år gammal flyttade hon ensam till Tyskland för att fördjupa sig i den antroposofiska rörelsen. I stället för att hitta Gud fick hon ångest. Än i dag är hon rädd för den spirituella rörelsen, och beskriver den som en sekt. Vid uppbrottet med antroposoferna hittade hon kristendomen och är i dag övertygad i sin tro. 
– Jag har hittat ett lugn i mitt hjärta tack vare min tro. 

Mot yrkeslivet 
I gymnasiet var Möttönen en toppstudent. Hon skrev sex laudatur, något som hon gärna stoltserar med. Gymnasiet var den mest krävande skolan hon någonsin gått. 
Gymnasiet är allmänbildande och ger en bred kunskapsbas. Efter sin resa till Tyskland utbildade hon sig till Socionom och diakon. Hon fick jobb i förebyggande rusmedelvård och utbildade sig vid sidan av jobbet till familjeterapeut och sedermera parterapeut. I dag driver hon det egna företaget Elämän virralla. 
– Det är verkligen inget hinder att jag är blind. Öron är mitt arbetsverktyg, inte synen. 
Hon tänker mycket på kroppsspråk i och med att det är något som hon har fått lära sig teoretiskt. Möttönen är blindfödd och är nyfiken på hur hon uppfattas av andra. Omedvetna sociala koder är bland det svåraste för blindfödda. 
– Jag tänker på mitt kroppsspråk. Jag har frågat seende vänner hur jag ser ut när jag lyssnar. Jag vill ge intrycket av lugn. Det ska kännas som en trygghet att berätta saker till mig. 
Hon får vara extra uppmärksam på andras kroppsspråk. 
– Jag måste vara känslig för små tecken, till exempel om klienten börjar gråta. Tystnad är ofta en alarmsignal. Det händer någonting i tystnaden. Men jag känner också av andra sinnesstämningar. Jag hör till exempel om klienten är rastlös. Då prasslar kläderna. 
Hur påverkas mötet med klienter av att du inte ser? 
– Jag nämner om att jag är blind direkt när klienten bokar mig. Men utöver det påverkar inte blindheten mötet. Jag berättar mycket kort om min syn, men sedan sätter vi igång. Det är inte meningen att klienten vårdar terapeuten. Därför tar jag inte kraftigt fram blindheten i mötet. 
Har du någon fördel av att inte se? 
– Jag fäster inte uppmärksamhet till utseendet hela tiden, Jag tror att det är en styrka. Jag har inte förutfattade meningar och dömer ingen. Dessutom kan det kanske vara befriande att ha en terapeut som inte ser, men det kan jag inte vara säker på. Du borde fråga mina klienter. 
Eeva-Maija Möttönen kommer från en enspråkig finsk familj i Birkaland. Hon ger inte terapi på svenska i och med att samtalet går in på djupa känslor. Men hennes svenska är ändå nästintill felfri och detaljrik. 
– Språk är min passion. Och jag är inte rädd för att använda språk. Direkt efter gymnasiet reste jag ensam till Kuba med en stor finsk grupp. Jag intresserade mig för det spanska språket och kubansk musik. Jag var ung och galen. Nu i den här åldern skulle jag inte våga åka iväg helt ensam med okända människor. Det var tyvärr inte bara en trevlig upplevelse. Jag fick höra att människor pratade bakom min rygg om min blindhet. Folk gjorde upp listor med vem som skulle ledsaga mig. Då konstaterade jag att det inte är en självklarhet att människor vill hjälpa mig. 
Möttönen har alltid gått i skola med seende. Blindheten spelade inte någon stor roll i hennes barndom. Hon fick hjälp med mycket, men det får andra barn också. Det var först i tonåren som hon mera började fundera på sin blindhet. 
– Nuförtiden är blindheten inte alls svår. Jag berättar om min blindhet nästan varje dag för främmande människor. Jag skulle inte alls kunna jobba i mitt nuvarande yrke om jag inte accepterade min blindhet som en positiv sak i mitt liv. Jag tycker att blindhet är en väldig stor rikedom för mig. Jag har fått många saker lättare tack vare blindheten. Till exempel har det varit lättare att skapa bekantskaper därför att jag har måste be om hjälp. Och sedan kommer man att prata med andra människor lättare. När jag har rest utomlands har jag haft nytta av att jag är synskadad. Jag har tagit kontakt med synskadeorganisationer och blivit inbjuden till ställen som inga turister kommer. Jag har inga hinder för att utöva mina fritidssysslor, jag har inga smärtor och jag är inte begränsad. Blindhet är sist och slutligen ett ganska litet hinder. Jag är tacksam för att jag har just blindhet och ingen annan funktionsnedsättning. 

Punktskrift ger livskvalitet 
Utöver jobbet med det egna företaget Elämän virralla och nätterapeut på rusmedelsvården, lär Möttönen också ut punktskrift. Hon ger undervisning på både finska och svenska, men har hittills inte fått någon svensk elev. 
– Jag har själv använt punktskrift sedan jag var sex år, alltså i ungefär fyrtio år. Jag läser böcker och främmande språk, jag märker grejer hemma och brevväxlar. Det är en helt annan process att skriva ett brev på papper än att skriva ihop ett snabbt e-postmeddelande. Jag har aldrig träffat henne men vi är i samma ålder. 
– Jag uppmuntrar alla synskadade personer att ansöka om punktskriftsutbildning eller handledning i sin hemkommun som handikappservice. Livet är så mycket rikare när man kan punkt. Så mycket självständigare, och det är synskadades läs och skrivkunskap. Att kunna läsa och skriva är en självklarhet för seende och det borde vara en självklarhet också för synskadade att kunna läsa och skriva. •

Eeva-Maija Möttönen 
Familj: Man och diskmaskin. 
Ålder: 47.
Fritidsintressen: Lära sig språk, laga mat, vinterbada, smink, vackra kläder och musik.
Personlighetsdrag: Envishet och kämparglöd. 

Bildtext: RUM. Eeva-Maija Möttönen är blind men ser ändå ljus. Hon har alltid lamporna tända när hon är hemma. Ljus hjälper henne att gestalta rummen. 
Syntolkning: Stående porträttbild på Eeva-Maija. Hon bär två smycken: guldringar i öronen och ett nätt guldkors runt halsen. Eeva-Maija har en mörk kavajskuren jacka på sig.
TAKTIL KARTA. Tack vare EU-direktiv börjar punktskrift dyka upp i offentliga miljöer såsom tågstationer, flygplatser och tunnelbanestationer.  
Syntolkning: Eeva-Maija står framför en taktil karta på en tågstation. Hon är klädd i ytterkläder, har handväska över axel och pressar sin vita käpp i armvecket. Med båda händerna på kartan läser hon punktskrift. 

———
Aktuellt
———
Genterapi mot ärftlig ögonsjukdom godkänd i USA
För första gången har genterapibehandling mot en ärftlig sjukdom godkänts av den amerikanska läkemedelsmyndigheten, FDA.
Läkemedlet Luxturna är en genterapibehandling med vilken man lyckats stabilisera och ibland även förbättra synen vid en speciell form av ögonsjukdomen Retinitis Pigmentosa, RPE65.
RPE65 är en ärftlig näthinnesjukdom som i 20-årsåldern ofta leder till grav synnedsättning och blindhet. DNA-diagnostik är idag rutin vid undersökningar av denna typ av sjukdom och dessa personer finns med i det svenska RP-registret.
Läkemedlet har genomgått kliniska studier, där resultaten redan efter ett år visade mätbara förbättringar beträffande synfält, synskärpa och framför allt förmågan att lättare och snabbare klara så kallade mobilitetstest. Bättre resultat i mobilitetstest betyder säkrare möjligheter att ta sig fram i olika miljöer, vilket är ett viktigt steg framåt.
– Behandlingen kommer troligen att bli mycket dyr, men eftersom det troligen gäller en engångsbehandling per öga blir den förmodligen ändå kostnadseffektiv, säger Henrik Rüffel.
Läkemedlet väntas att bli godkänt i EU under 2018. Liknade genterapistudier pågår för ytterligare ett 20-tal gener vid ärftliga ögonsjukdomar.
– Vi hoppas att Luxturna ska bli det första i en lång rad av läkemedel som kan användas vid ärftliga näthinnesjukdomar, säger professor Sten Andréasson vid ögonkliniken på Lunds Universitetssjukhus.
Text: RP-nytt. •
Illustrationsbild: Illustrerad bild på en DNA-sträng.
——
Församlingar har tillgängliga webbplatser
Evangelisk-lutherska kyrkans publiceringsverktyg, Klockaren, har beviljats Tillgänglighet beaktad-stämpel. Stämpeln beviljas webbplatser där man tagit särskild hänsyn till seniorer och användare med syn- eller hörselskador eller med motoriska eller kognitiva begränsningar. Över 200 församlingar har byggt sina webbplatser med Klockaren.•
Källa: Kyrklig tidningstjänst. 
——
Nya röster i Iphone
I den nyaste versionen av Apples operativsystem iOS 11.2.2. finns nya röster. Assistenten Siri finns nu också som manlig röst. För att ladda hem den manliga Siri-rösten går du till Inställningar-Allmänt-Hjälpmedel--VoiceOver-Tal-Röster. Här finns flera röster att välja mellan: Alva, Alva förbättrad, Klara, Kvinnlig Siri, Manlig Siri och Oscar. Det är bra att vara ansluten till ett trådlöst nätverk när du laddar ner rösten eftersom det är stora filstorlekar. •
——
Vad anser du om FSS verksamhet?
FSS gör under februari månad en småskalig medlemsundersökning gällande verksamheten. Undersökningen görs per telefon till slumpvis utvalda medlemmar. Resultaten är anonyma och används för att rapportera till bidragsgivare. •
———
Funderar du på något kring FSS?
Tveka inte att ta kontakt för att diskutera dina tankar med oss. 
Vi finns här för din skull!
Styrelseordförande 
Gunilla Löfman
0400-950 446
gunilla@lofman.fi

Verksamhetsledare
Matthias Jakobsson
044-080 8004
matthias.jakobsson@fss.fi
———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
Karagruppen träffas fredagen 26.1 kl. 12.30 på Fyren. Vi diskuterar och förbättrar världen samt dricker kaffe med dopp.
Handarbetsgruppen ”Rätstickorna” träffas varannan måndag (ojämna veckor) kl. 12–14 på Fyren med Agneta Cederberg som ledare. Nästa träff hålls 29.1.2018 och därefter 12.2.
Bowling gruppen tränar på måndagar kl. 12.30 på Idrottsgården i Jakobstad.
Engelska kursen med Sol-Britt Björkgren hålls tisdagar ojämna veckor, nästa gång tisdagen 30.1 kl. 13.
Spanskakursen med Aslög Forsman, hålls jämna veckor kl. 13.15. Nästa gång 6.2.
Vattengymnastiken på Östanlid i samarbete med Folkhälsan hålls onsdagar, grupp 1 kl. 11.45 och grupp 2 kl. 12.30. I samband med vattengympan har medlemmarna möjlighet att träna i gymmet på Östanlid mellan kl. 11–12.
Mimoselgruppen för damer med Ann-Mari Ekstrand, samlas varannan onsdag kl. 13–15 på Fyren (jämna veckor). Följande träff blir 7.2 och 21.2.
Föreningsträffen i februari hålls preliminärt tisdagen 13.2.2018 kl 18 på Fyren.
Anmälan om deltagande görs till distr.sekr. Ann-Sofie Grankulla, tfn 7234 880 eller 050-3795 658 eller via e-post: noss@multi.fi   Mera information om verksamheten i medlemsbandet och föreningsspalten i ÖT på lördagar eller på www.fss.fi under länken distriktsföreningar och Norra Österbotten.
Välkomna med i vår verksamhet önskar styrelsen och Ann-Sofie Grankulla  

Svenska Synskadade i Mellersta Nyland
Terminen har sakteligen startat, och hoppas alla haft en bra början på det nya året.

Måndagsträffar
• 5.2.2018 klockan 15.00-17.00. Vi träffas på Kampens servicehus, Salomonsgatan 21. Vi börjar med traktering, och klockan 15.30 fortsätter Reidar Wasenius med minnesträningen. Anmäl dig senast den 31.1.2018 till kansliet.
• 26.2.2018 klockan 13.00-15.00. Det blir lunch på Hörnan. Lunchen kostar 4 euro per person. Efter lunchen spelar vi bingo. Anmäl dig senast den 21.2 till kansliet.

Daganpassningskurs
Daganpassningskurs i Mellis hösten 2018. Under hösten 2018 ordnar FSS i samarbete med föreningen och din hemkommun en daganpassningskurs. Kursen hålls fem gånger varannan vecka med början i september. Kursplats är föreningslokalen Hörnan, Parisgränden 2 A 3.
Målgruppen är synskadade som inte kan delta i FPA anpassningskurser pga. av hälsoskäl eller annan orsak. Syftet med dagarna är att deltagarna ska få information, råd och tips för att klara sin vardag hemma på bästa sätt. Du får stöd med att komma igång med din anpassningsprocess och får träffa andra i samma situation. 
Kursavgiften ansöks från din hemkommun. För mera information och anmälning kontakta rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli tel 
040-511 33 45. Sista anmälningsdag 15.3.2018

Övrig verksamhet
12.1.2018 klockan 10.00-11.00 Vattengymnastiken vid Folkhälsans servicehus, Mannerheimvägen 97 startar. Det ryms ännu nya deltagare med, så om du är intresserad anmäl dig till kansliet.
  24.3.2018 klockan 14.00. Vi har biljetter till föreställningen, en man som heter Ove. Priset är 15 euro per biljett. Pjäsen syntolkas av Jessica Höglind. Bindande anmälningar senast 26.2.2018 till kansliet.
Torsdagen den 22.3.2018 kl 13-15 Påskpyssel på Hörnan. Vi gör påskkort och påskdekorationer till bordet. Ira-Maria tar med material och ideer. Var och en betalar själv de använda materialen direkt till Ira-Maria, så ta med slantar för betalning.  Anmäl dig senast tisdagen 20.3.2018 till kansliet, minst 4 anmälda behövs för att pysselstunden ordnas. 

Kansliets kontaktuppgifter
Kansliet har telefontid måndag-onsdag mellan klockan 10.00-13.00. Vår telefonnummer är:  0400 269 553
Du kan också kontakta  oss per e-post: kansliet@ssmn.fi. Verksamhetscentrets adress: Parisgränden 2 A 3, 00560 Helsingfors

Svenska Synskadade i Västnyland
Välkommen med i vårens aktiviteter. Alla grupper har plats för nya deltagare.
Februari månadsmöte hålls lördagen den 10 februari klockan 13 i Lyan, Prästängsgatan 12 i Ekenäs. Anmäl dig till Birgitta på telefon 044 336 8060 senast torsdag 8 februari. Resor ordnas enligt de vanliga rutterna.
Balanskursen pågår torsdagar  kockan 14 i Seniorahuset med ingång från Grev Moritzgatan till gården.
Bocciaspelarna samlas i Seminarieskolans gymnastiksal i Ekenäs fredagar klockan 14.00. 
Läsecirkelns nästa träff är onsdagen den 21 februari klockan 15. 
Herrklubbens nästa träff hålls torsdagen den 22 februari klockan 15 i Lyan. 
Kastträningen inleder vårsäsongen när vädret tillåter. Kolla med Börje på telefon 044 5410 679.
Föreningen i Mellannyland har bokat platser till Svenska teaterns föreställning av ’’En man som heter Ove’’, lördagen den 24 mars. Om du är intresserad, kolla då med Börje Broberg så får du mera information.
En grundkurs i punktskrift ordnas i tre etapper under året i Vörå. Den första avdelningen hålls 21-25 mqj, del 2 hålls 3-7 september och del 3 29.10-2.11. Priset är 85 euro per del. Du kan höra dig för hos Tessa Bamberg på FSS eller Börje Broberg i Västnyland.
Om du inte tidigare har deltagit i aktiviteter hoppas vi att du tar kontakt för att höra mera. Ring till exempel Börje på telefon 044 5410 679. Du får också gärna föreslå nya aktiviteter som föreningen kunde ordna.

Svenska Synskadade i Östnyland
Svenska Synskadade i Östnylands fredagsträff den 26.1 är en kaffestund med medlemmarna och vår rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli kl 10-11.30 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå. 
Svenska Synskadade i Östnylands februari månadsträff är tillsammans med Gia Mellin-Kranck lördagen den 10.2 kl 13 på Kajutan, Ågatan 33 E i Borgå. Lovisaborna anmäl er till Jonas tfn 040 964 4672 senast torsdag den 8.2. Välkommen!

Vasa Svenska Synskadade
Vattengymnastik i samarbete med Folkhälsan, fortsätter varje söndag och pågår fram till och med söndag 6.5.2018 med undantag för 25.2 (sportlov) och påskdagen 1.4. Samma tider som förut, grupp 1 kl. 12.45–13.30 och grupp 2 kl. 13.30–14.15. Ny ledare är Fanny Mangström, tfn 0500-688 820.  
Punktskrift började tisdag 16.1.2018 kl. 10–13.30 och pågår hela våren, varannan tisdag, fram till och med tisdag 8.5.  Är du nybörjare och är nyfiken på att lära dig ett nytt språk, kontakta kansliet så ordnas det. Lärare är Margareta Öster och Ritva Hagelberg. 
FSS ordnar en grundkurs i punktskrift på Norrvalla enligt följande datum: 21–25.5, 3–7.9 och 29.10–2.11.2018. Kursen är subventionerad och kostar endast 85€/vecka (i vilket ingår resan till och från Norrvalla med det billigaste färdmedlet, kost o logi, undervisning) Hör av dig till Tessa Bamberg tfn 044-712 3024
(eller till Febe) om du vill lära dig punktskrift från grunden! 
Trivselcafé – Aktivt Seniorliv, inledde sin verksamhet onsdag 24.1 och fortsätter under våren varannan onsdag, ojämna veckor, kl. 13–15.15 på Lyktan fram till och med onsdag 23.5 med Carina Blom tfn 044-788 1026
och Maj-Britt Aspö som ledare.  Välkomna med både tidigare och nya deltagare!

Gällande medlemsträffen i februari, följ med på medlemsbandet och i föreningsspalten i ortens tidningar!

Vi har reserverat 30 biljetter till komedin ”Den första dagen” till fredag 23.2 kl. 19. Biljettens pris för synskadade är 24€, ledsagare gratis. Syntolkning. Pjäsen handlar om primärskötaren Ritva (Carola Sarén) som är en plikttrogen skötare. Hon återvänder till jobbet på Vilans vårdhem efter en veckas semester och har bestämt att ”inte jobba övertid, inget kaffepimplande under nattskiften.....” etc. Som i de mesta komedier går ingenting som på Strömsö, utan det mesta går precis tvärtom. Pjäsen är en tragikomisk berättelse om välfärdssamhällets vardagshjältar. Välkommen med på en humoristisk teaterupplevelse! Sista anmälningsdag är 15.2. före kl.14.

VSS planerar i samarbete med Oravais Trafik Ab en resa till Kroatien 2-10.10.2018. Resan är öppen för alla medlemmar i Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Vi flyger med Finnair både från Vasa och Helsingfors under bekväma dagtider. Återkommer till pris och övriga detaljer i början av det nya året. Vi kommer också att träffa den lokala synskadeföreningen i Split. Är du intresserad, reservera tiden i din kalender och kontakta kansliet för ytterligare information.

Föreningen tar tacksamt emot avlagda glasögon, vita käppar, förstoringsglas och övriga hjälpmedel som du inte längre använder. Varje år skickar vi sånt som vi fått in till våra fadderbarn i Afrika genom föreningen Schoolkids Light. Kontakta kansliet om du har något som du vill skänka till dem som inget har!

Kontaktinformation:
Distriktssekreterare Febe Mörk håller sin vintersemester 5–13.2 och då är kansliet stängt. Inplanerade kurser hålls enligt planerna. Annars är Febe anträffbar på verksamhetscentret Lyktan, måndag–torsdag kl. 9–14 på telefon 045-321 3320 och på vasasynskadade@gmail.com.
Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.   

Åbolands Synskadade
Styrelsen sammanstrålar tisdagen den 16 januari och planerar vårens Händelsekalender. Vi återkommer vartefter den blir klarare med aktiviteter, händelser och evenemang via medlemsbandet, tidningen FS och lokala pressen.
Kontakter och anmälningar till dessa personer. Med vänlig hälsning till alla på det nya året från styrelsen.

Kontaktuppgifter 
Ordförande Birgitta Storbacka 0405 867 179. Vice ordförande Rolf Rönnqvist 0400 736 567. Gun Fröberg 0408 336 630
Distriktskoordinator Håkan Ström telefon 0400 151 322 tisdag till torsdag klockan 10.00 till 16.00

Ålands Synskadade
Kommande aktiviteter är våra månadsträffar, som alltid är andra måndagen i månaden.
Borstbindning måndagar kl. 11.30–14.30
Punkskrift onsdagar kl. 12–14.30
Bowling torsdagar kl. 14–15
Simning fredagar kl. 14–15

Månadsträff 12.2 kl. 18.00. 

Ankaret är stängt vecka 4. Men det går att ringa på tel. 0457-3438950.

Har du frågor angående hjälpmedel för synskadade? Ring ögonpolikliniken tel. 535339 och tala med Mia Karlsson.

Bli medlem. Välkommen som medlem i Ålands Synskadade r.f. antingen som ordinarie eller som stödjande medlem.  
Som ordinarie medlem krävs läkarintyg. Kontakta då ögonpolikliniken på tel. 535339 och tala med Mia Karlsson. 
———
Anpassningskurs för personer med synskada, delvis i form av familjekurs 72329
Kursplats: Härmä rehabiliteringscenter
Kursen genomförs av Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf i samarbete med FPA. Kursens främsta målsättningar är att hjälpa klienten att finna färdigheter och mod för att så fullvärdigt som möjligt kunna delta i den egna livsmiljön och i samhället. Kursen är fem dagar lång med övernattning på kursplatsen.
Klientperiod: 16–20.4.2018
Anhörigas period: 16–17.4.2018
Personer som deltar i rehabiliteringen bör ha tillräckligt god kondition för att kunna fungera aktivt utanför hemmet och delta i kursen. Kursen riktar sig också till klientens anhöriga. Den anhöriga får stöd och handledning för att underlätta klientens vardag. I programmet ingår teoretiska föreläsningar, diskussioner och praktiska övningar.
Ansökningarna tas emot av FPA och ett B-läkarintyg bifogas ansökan. Vid intresse kontakta FSS rehabiliteringsrådgivare som svarar på frågor och ger närmare information.
Rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman, telefonnummer: 050-561 2950, e-post: ulla-britt.ingman@fss.fi
Rehabiliteringsrådgivare Stina Nygård, telefonnummer: 050-5954377, e-post: stina.nygard@fss.fi