Synvinkel nr 1, 2023

Ledare: Är vi modiga?
Vi är alla mer än det som syns 
I väntan på ny lag
Barnfest på Luckan
Månskensprinsen ges med syntolkning
”Lyssna på kroppen, den bär din historia”
Hör bollen – fånga den!
Ny broschyr visar på nyttan av noter i punktskrift
Recension av APP: Facebook – de sociala mediernas språngbräda
Annons om SAMS sommardagar 2023
Annons om lägenhet i Jakobstad som uthyres
Anna lyfter synfrågor under möten i mörker
KOLUMN: Läget under kontroll om elen stängs av
Aktuellt i distrikten
Annons om Hans Brummers stiftelse sr om stipendier

Ledare: Är vi modiga?

Text: Gunilla Löfman, förbundsordförande

Du behöver inte vara medlem i FSS för att få ta del av FSS:s stödtjänster, eftersom det i stadgarna står att ”Förbundets ändamål är att verka för att synskadade personer får med andra medborgare likvärdiga levnadsförhållanden i socialt, kulturellt och ekonomiskt hänseende”.
Vår organisation startades av blinda personer och då var det naturligt att föreningens namn blev Samfundet Finlands svenska blinda. Attityden var ändå positiv gentemot andra synskadade personer som önskade bli medlemmar, och föreningens namn ändrades till Förbundet Finlands svenska synskadade.
I stadgarna skrev man in att ”för att vinna medlemskap som ordinarie medlem i förbundet fordras läkar- eller motsvarande utlåtande, varav framgår att personen i fråga är blind eller synsvag med så nedsatt synförmåga att det är svårt eller omöjligt att läsa vanlig skrift eller att med synens hjälp orientera sig eller har motsvarande svårigheter i den dagliga livsföringen”.
Någon hänvisning till WHO:s normer gällande synskador skrevs inte in. När stadgarna skrevs var FSS alltså beredd att som medlemmar ta emot alla som på grund av sina synsvårigheter skulle ha nytta och glädje av förbundets verksamhet.
I de flesta fall ska WHO:s normer uppfyllas innan man är berättigad att få gratis hjälpmedel av samhället. Kan det vara så att detta är orsaken till att vår allmänna uppfattning har blivit att man måste uppfylla dessa normer för att få bli medlem i FSS?

Vilka är våra värderingar och attityder idag? Är vi beredda att ta emot alla som i enlighet med ”motsvarande utlåtande” som omnämns i stadgarna kan visa att de har omfattande funktionella synsvårigheter?
Är det skäl för oss att överväga om ett utökat antal ordinarie medlemmar har betydelse för vår intressebevakning? Är vi beredda att ta tillvara de resurser som personerna med funktionella synproblem kan tillföra, inte endast FSS:s utan också distriktsföreningarnas verksamhet, den dag vi antar dem som ordinarie medlemmar? 
Behöver vi, liksom tidigare medlemmar, vara modiga och fatta beslut om att i takt med förändringarna i samhället förnya namnet på vår organisation? Har vi beredskap att ändra namnet till förslagsvis Synförbundet? Det är ett namn som står i samklang med Synvillan, med Synvinkel och med vår slogan Vi syns och ses! Hur vill vi ha det?

Syntolkning: Gunilla Löfman har kort, ljust hår och glasögon. Hon ler.

———
Vi är alla mer än det som syns
TEXT: Johan Seige med inledning av Henrika Mercadante 
Författare Johan Seige. Född 66. Blind som har sett. Rätt politiskt inkorrekt. Industristadsbarn med fabriksdamm under naglarna och bluesrock i själen och gutnisk bondmull och havssalt i ådrorna. Fylld av kärlek till livet. 
Så här beskriver sig den gotländska musikern Johan Seige i förlaget Kikkulis blogg. Det var Johan som underhöll oss med musik och ståuppkomik på FSS:s jubileumsfest i Tammerfors, men han är också författare till boken Det funkar som beskriver vardagen med en funktionsnedsättning. Här får ni ta del av ett axplock ur hans bloggtexter som så väl beskriver livet som blind och samtidigt den känsliga person han är – men också mannen full av perkele och mod. 
När imagen brister
”Jag är hård. Rockmusikant. Skämtar brutalt. Har en attityd långt från tveksamhet. Vet vad jag vill ha och ge. Sitter i logen med en öl. Laddar inför gig. Solbrillor på. Hatten doftar läder. Min gitarr är träig och lite kantstött. Alla pratar, kul publik, full rulle ikväll. Jag är en av dem, en i gänget. En av alla de som ska uppträda.” 
”Min tur. 30 minuter som ska fyllas med min akustiska gitarr och röst. Jag hör mitt namn presenteras. Publiken applåderar och visslar. Jag reser mig, fäller ut käppen och tar min gitarr. Det blir tyst i logen. Ingen har haft en aning om att jag är blind, eftersom jag suttit ner hela tiden. Någon harklar sig.” 
”Den image jag eventuellt skapat under tiden backstage försvinner. Från kul hårding i hatt och solbrillor till blind och funktionsnedsatt på mindre än vad det tar att säga boots. Min personlighet raderas ut i samma sekund det visar sig att jag inte ser. Jag är varken arg, bitter eller ens ledsen. Det jag däremot vet är att för att folk ska se igenom funktionshinderfiltret som automatiskt och helt omedvetet slås i gång när man ser en rullstol eller blindkäpp, och upptäcka ens en tiondel av min personlighet, måste jag visa den tio gånger mer än alla andra. Vi är alla mer än det som syns.”
Drömmen om att se sina barn
”Jag kisar. Undersöker med blicken. Memorerar. Hur ser hon ut? Brunt hår, blå ögon tror jag. Håller upp fotot mot ljuset, granskar. Det där då, plockar upp ett nytt, 2 bäbisar. Jag vänder blad och går sakta igenom fotografierna. Medan jag ser hur de små barnen sida för sida växer upp till unga män, suddas blicken av tårar. Barnen är mina, sist jag såg de var de runt 1 och 2 år gamla. Missförstå mig inte nu för guds skull! Jag har varit deras pappa hela tiden. Men sist jag såg dem med mina ögon, innan synen försvann helt, var för ca 18 år sedan.
”Min syn är borta och kommer aldrig mer igen. Jag har accepterat det och lärt mig leva i det läget. Mina sorkar frågade mig en gång för några år sedan, när de var runt 9–10 år vad jag skulle göra om jag fick synen tillbaka. Jag minns inte mitt svar, men vet att vi satt och pratade om det ett tag när den ena plötsligt sa, ”men pappa, om du skulle få synen tillbaka, skulle du ju liksom inte längre vara min pappa.” Jag förstod exakt vad han menade. Den kommentaren har hjälpt mig ur många tunga stunder.”
Den blinda boxaren
”Jag har lindat klart och tar fumligt på mig boxhandskarna. Drar åt med kardborrebandet. De väger 14oz. Tunga och bra. Jag använder nästippen för att känna så bandet ligger rätt. Man får vara lite trixig när man inte ser något. Då kör vi! Japp! Vänster, bam, i plattan! Höger, bam! Han följer min näve och tar emot slagen. Jag försöker slå så rakt och jämt jag kan. Ibland misslyckas det. Bam bam bam, bam bam! Bra!”  
”Jag lyssnar på rösterna och njuter av hur utpumpad min kropp känns. Hur urslagen jag är. Ett lugn lägger sig över sinnet. Jag tar en munfull kaffe, sväljer och lutar huvudet bakåt. Jag är blind, men gör ta mig fasen precis det jag vill med mitt liv i alla fall, tänker jag! Jag ville börja boxas igen, och gjorde det. Oftast, inte alltid, men oftast, slår det mig, är det man själv som sätter stopp för vad man vill göra. Trots det skyller man på andra. Lovar mig själv där och då i boxningslokalen, med huvudet bakåtlutat och ansiktet vänt mot taket, att om jag kommer på mig själv med att skylla mina tillkortakommanden på andra, omedelbart sluta med det … Om det inte är sant förstås!”
Vänskap djupare än livet självt
”Jag väntar. Hunden är beredd. En fyrvägskorsning, ljudsignalen hörs knappt över alla motorer. Bilar och bussar stirrar mullrande på varandra. Avvaktar. Min ledarhund litar på mig när jag säger gå. Men avgör inte när vi kan gå över en fyrvägskorsning. Allt hänger på mig, på min känsla för när vi kan gå, på mina öron, på att det inte kommer en ljudlös bil efter de mullrande. Jag är på helspänn nu. Hur tickar det? Mullret ökar till ett vrål. Bussar och lastbilar stryker förbi oss. Plötsligt blir ticksignalen intensivare. Kan jag gå nu? Motormullret är kompakt. Någon snärtar till sin tuta. Åt mig? En signal om att jag kan gå? 
Tveksamt ger jag hunden kommandot. ”Före.” Tveksamt går han. Tvekar jag, tvekar han. Jag sätter käppen framför vårt sårbara ekipage och hoppas vi syns. Att blindheten är övertydlig. Hoppas ingen sms-ar, svarar på twitterinlägg eller facebookar medan de kör. Ingen återvändo. Mitt i gatan, mitt i korsningen, mitt i trafikens stenhårda miljö. Mitt i ett inferno av ljud, litandes till 100 % på min hund, den som känner mig bäst, han som gör mitt liv möjligt. 
Det snabba tickandet slutar lika plötsligt som det börjat. Är jag kvar mitt i korsningen? Chansar på att alla sett den blinda med sin hund, gående rakt genom slagfältet. Doften av avgaser, varm olja och asfalt blir starkare ju längre vi går. Hunden tvekar. Varför? Jag sträcker ut käppen, viftar i ett tomrum. Manar på: ”Gå kompis. Duktig kille.” Jag snubblar till. En svagt avfasad kant uppåt. Har vi kommit över? Vrålet av motorer bakom min rygg bekräftar vår lyckliga framkomst. Ticksignalen från stolpen sätter pricken över I:et. Jag böjer mig ner och berömmer honom. Han som hjälper mig varje dag. Som gör det möjligt för mig att leva. Få syre. Behålla balansen. Tack för att du finns min vän.”
Bildtext: Känslighet och perkele. Johan Seiges låtar speglar vemodet över synen han mist och kampen för att inte låta det knäcka honom. 
Syntolkning: Johan Seige spelar på en akustisk gitarr. Han sitter på en säng med virkat, vitt överkast. Hans svarta hatt skymmer en del av ansiktet.
Bildtext: Energi. Ilskan över att bli särbehandlad som blind får Johan utlopp för genom att hugga ved och boxas.
Syntolkning: Johan Seige hugger ved i ett förrådsutrymme. Han har just träffat en vedklabb med yxan. Han är klädd i jeans och en lila fleece, bär svarta solglasögon och har sitt långa hår i en hästsvans.
Bildtext: Tack min vän för åren tillsammans. Det fanns något mellan honom och mig ingen kommer att förstå. En insikt och vänskap djupare än livet självt.
Syntolkning: Johan Seige sitter på huk på en sandväg med sin svarta ledarhund. Det är sommar. Johan bär en t-skjorta och svart läderhatt. På armen har han flera tatueringar med synskadetema, bland annat en stiliserad person med vit käpp.
———
I väntan på ny lag
Reformen av lagstiftningen om funktionshinderservice har diskuterats i mer än 10 år och nu uppstod nya kurvor på slutrakan. Lagförslaget fick hård kritik. Många paragrafer var luddigt skrivna och åldersbegränsningen gällande vem som omfattas av lagen var diskriminerande, och enligt FSS särskilt olycklig för personer med synnedsättning, eftersom många får sin diagnos i ett sent skede i livet. 
I januari sällade sig även Grundlagsutskottet till kritikerna. Nu krävs ändringar. På sociala medier spåddes det att lagen kommer att falla på grund av tidsbrist. Men social- och hälsovårdsutskottets ordförande har meddelat att de försöker korrigera bristerna, för att kunna godkänna lagen innan riksdagens mandatperiod tar slut. 
På FSS är oron stor. Vi frågar oss: Hur ska de hinna formulera om paragraferna som fått kritik och göra konsekvens- och kostnadsanalyser på bara ett par veckor?  
– Det finns en chans att åldersbegränsningen avlägsnas, vilket vore bra. Men mer troligt är att paragrafen omformuleras. Utan att hinna analysera följderna av den nya ordalydelsen grundligt, är det också svårt att veta hur det i praktiken kunde påverka våra medlemmar, säger Veera Florica Rajala som bevakar reformarbetet för FSS:s räkning. Följ FSS på Facebook eller Twitter för att få veta hur det går.
———
Barnfest på Luckan
18.3 klockan 11–15 blir det barnfest på Annegården i Helsingfors.
Kul och kultur för alla barn! På barnfesten ordnas kreativa verkstäder, aktiviteter och föreställningar. Ledarhundar är välkomna. Punktskrift, tecken som stöd och teckenspråkstolkning erbjuds. 
Evenemanget är kostnadsfritt och ingen förhandsanmälan behövs. Vissa verkstäder och föreställningar har en starttid med ett begränsat antal platser. Vid barnfestens entré finns platsbiljetter att hämta ut kostnadsfritt.
Förfrågningar och info: barnkultur@luckan.fi
Syntolkning: En teckning av ett sagolandskap där en stor gul sol lyser på en rosa himmel över två blommor. Mini små barnfigurer spelar musik, flyger, leker och målar blombladen granna.
———
Månskensprinsen ges med syntolkning
Teaterpjäsen Månskensprinsen spelas på Kulturhuset Karelia i Ekenäs. 1.3.2023 kl.19. Pjäsen syntolkas. 
Månskensprinsen är en pjäs skriven av fantasyförfattaren Maria Turtschaninoff och dramatikern Anna Simberg. Den passar personer i alla åldrar. Samtransport arrangeras både från Hangö och Borgå, med flera stopp på vägen mot Ekenäs. 
Vi börjar med en gemensam middag på restaurang Santa Fe som ligger granne med teatern. 
Vi önskar få din anmälan så snabbt som möjligt, men senast 13.2. Meddela även var du stiger på samtransporten och eventuella matallergier. Vad det kostar att delta berättar din distriktskontaktperson:
Alexandra för SSVN 040 778 6295, må–to kl. 9–14. Jonas för SSÖN 040 964 4672. Henrik för SSMN 0400 269 552, må–on 10–13.

”Lyssna på kroppen, den bär din historia”
Text: Helene Wallin
– Kroppen är vårt egentliga hus, men problemet är att många har låst dörren och slängt bort nyckeln. Antigymnastik kan fungera som en nyckel som vi låser upp dörren med, säger Pontus Anckar, Finlands enda praktiker i antigymnastik. Han besökte FSS punktskriftskurs i Åbo och berättade om metoden.
Den franska fysioterapeuten Thérèse Bertherat utvecklade antigymnastiken på 1970-talet. 
– Många ryggar tillbaka för ordet anti, men det handlar inte om en protest, utan om ett annorlunda sätt att tänka och närma sig kroppen. Det är inte bara kroppen, utan också våra känslor och tankar som är viktiga, säger Pontus Anckar som är ansvarig för antigymnastik i Finland.
Många som testar på antigymnastik har problem med långvarig smärta och spänningar i kroppen. De kanske har prövat på alla möjliga behandlingar, utan att det gett resultat.
Pontus Anckar fann själv antigymnastiken efter att ha genomgått en stor ryggoperation innan han fyllt trettio år. Efter operationen var oddsen dåliga, men idag är ryggen i väldigt bra skick.
– Läkarna sade att ”du är snart här igen”, men i somras bar jag stockar vid stugan utan problem. Kroppen är en väldigt stark konstruktion. 
Små rörelser
Antigymnastiken utövas i mindre grupper som träffas en gång i veckan, eller en gång i månaden.
– Varje gång fokuserar vi på en viss del av kroppen, det kan vara fötter, axlar, tår eller höfter, tills vi gått igenom hela kroppen. Sessionen är en och en halv timme lång eller tre timmar lång för grupper som träffas en gång i månaden.
Tanken är att man med små rörelser utforskar sin kropp, och töjer ut musklerna på baksidan av kroppen.
– Det viktiga är att man gör rörelserna i egen takt, inte presterar. Vi väcker musklerna på framsidan av kroppen och löser upp spänningar på ryggsidan som i regel är spänd från nacken till hälarna. Mellan rörelserna vilar vi. Den som vill kan beskriva hur det känns till exempel när ryggen ger efter, säger Anckar.  
Muskelspänningarna kommer av stress, fysiska ansträngningar och olika händelser i livet. Därför bekantar man sig med sin livshistoria när man gör antigymnastik. 
– När man utövar antigymnastik kan man bli medveten om en stel muskel man inte ens tänkt på. Kanske den har varit stel ända sedan barndomen. Det hände mig när jag arbetade med min egen diafragma, och märkte att jag begränsade andningen. Jag drunknade nästan som treåring när jag föll ned i vattnet mellan segelbåten och bryggan, och händelsen dök upp som vaga minnen och mardrömmar där jag sjönk ned i vattnet. Småningom försvann minnena. Det händer ganska ofta hos folk. Att de gör en rörelse och minns saker och ting från det förflutna.

Livet gör ont i kroppen
I andra fall kan det vara livssituationen som gör kroppen sjuk.
– Jag minns en medelålders kvinna som hade ont i ena axeln, ingen behandling hjälpte. När hon jobbade med kroppen började saker och ting hända, inledningsvis blev axeln värre och sedan bättre. Ett år senare råkade jag stöta på henne på gatan. Då berättade hon att hon hade flyttat, bytt jobb och kastat ut sin alkoholiserade man. Livsförändringen hade botat axeln. Jag har sett det ganska ofta. Att det kryper fram något annat bakom smärtan.
Alla som har en kropp, kan göra antigymnastik.
– Man behöver inte kunna se, utan känna efter och lyssna.
Enligt Pontus Anckar är kroppen en trädgård som ganska långt sköter sig själv.
– Mitt tips är att man ska försöka glömma bort sanningar som att man blir stel när man är äldre, och istället fråga sig vad man ska göra för att närma sig sin kropp. Vi börjar ofta i fel ända, med att svettas på gymmet. I stället borde vi börja med att stanna upp och lyssna på vår kropp och ta reda på hur den fungerar.
Bildtext: Små rörelser. Under antigymnastiken väcker man musklerna på framsidan av kroppen och löser upp spänningar på ryggsidan, säger Pontus Anckar.
Syntolkning: Pontus Anckar har kort brunt hår, skäggstubb och glasögon.

———
Hör bollen – fånga den!
Text: Henrika Mercadante
Jag ligger på golvet i totalt mörker. Väntar. Kusligt. Var är motståndarna? Bang! Nu hörs ljudet svagt – låter som julgubbens släde med ljuddämpare. Den kommer flygande mot mig i våldsam fart. Jag kastar mig mot bjällerklangen, trevar i luften och missar. Mål!
En seende nybörjare är i totalt underläge på målbollsplanen. Lagsporten går ut på att två lag, med tre spelare, ska försöka kasta eller rulla en boll förbi motståndarna som med sina kroppar ska skydda målet – allt sker i mörker, för deltagarna bär mask. Du måste lokalisera bollen och spelarna med hjälp av hörseln. Ovan att läsa av ljud är du jämt för sent ute. Du känner dig mycket liten och utsatt för anfall av osynliga fiender. 
Deltagarna på målbollslägret i Solvalla i januari kom däremot hem sprudlande av entusiasm. Ingen av personerna med synnedsättning ansåg att det hade känts kusligt. Tvärtom.
Ledde i två minuter
– Vi klarade att hålla ut i hela sex minuter innan de finska mästarna vann 10–0, men vi kan trösta oss med att vi i en match ledde i två minuter, skrattar Fredrik Lindgren.  
Visst fick han bollen i ansiktet och några blåmärken, men ändå säger han att det här var en av de bästa upplevelserna han någonsin haft. Alla deltagare hade kommit dit för en sak; att spela och att vinna. Tävlingsandan var på topp under ledning av tränarna Erkki Miinala och Axel Sundholm. Miinala har spelat i det finländska målbollslandslaget som vunnit guld i paralympiska spelen. Flera deltagare var professionella. Nu längtar Lindgren efter att få börja träna regelbundet och på allvar.
Solvallalägret initierades av Svenska synskadade i Östnyland, i samarbete med idrottsföreningen Old Power. Ett mål var att aktivera medlemmar till att börja motionera och idrotta. 
– Nu kastar jag bollen till spelarna, säger föreningens ordförande Jonas Lindström. Vad vill ni göra? 
Inom kort sammankallar Matthias Jakobsson på FSS en målbollsarbetsgrupp och vem vet – kanske får de ihop ett lag till den nationella målbollsserien. I alla fall hoppas Jakobsson på nya målbollsträningsläger och han uppmanar intresserade från hela Svenskfinland att kontakta honom.   
Bildtext för två bilder: Målbollen väger 1,25 kilo och kan uppnå hastigheten 90 km/h.
Syntolkning: En kvinna med röd träningsjacka iklädd svart mask med nässkydd tar fart för att kasta en blå målboll. 
Syntolkning: En kvinna med röd träningsjacka har just kastat en blå boll. Två personer sitter på huk framför målbollsmålet, redo att fånga bollen.
Bildtext: Snabb reaktionsförmåga behövs för att hinna kasta sig raklång och stoppa bollen.
Syntolkning: Fredrik Lindgren ligger framför ett målbollsmål med händerna framsträckta. En blå boll kommer flygande i riktning mot hans ben.
———
Ny broschyr visar på nyttan av noter i punktskrift
Text: Helene Wallin
Tor Hanner och Anders Nyberg har skapat en broschyr om musiknoter i punktskrift som visar på punktskriftens breda användningsområde. Den kan exempelvis användas av pedagoger som lär ut musikteori till elever som har en synnedsättning.
Musiknoter i punktskrift är en nyutgiven broschyr, som innehåller grunderna i hur man läser och skriver punktskriftsnoter.
– Broschyren är ett led i att visa på punktskriftens breda användningsområde. De flesta vet att punktskriften används inom områden såsom matematik och vetenskap, men det är inte så många som tänker på att punktskrift används inom musik, säger Anders Nyberg, som har gjort handboken tillsammans med Tor Hanner.
Broschyren förklarar på ett enkelt sätt hur man läser och använder punktskriftsnoter.
– Med broschyrens hjälp kan en seende musiklärare lära ett barn med synnedsättning att läsa noter. Det är otroligt värdefullt. Sedan kan barnet börja läsa noter på egen hand. Häftet lämpar sig också för vuxna som vill musicera med hjälp av punktskriftsnoter.
Planen är att presentera broschyren vid lärarutbildningen i Vasa, föreningen Hem & Skola och i andra liknande sammanhang, så att den börjar användas i undervisningen i finlandssvenska skolor.
– Ja, vill man utvecklas i musikstudierna måste man kunna noter, annars förblir man en hobbymusiker, säger Tor Hanner som är utbildad vid Sibeliusakademin.
Som synskadade hoppas författarna att broschyren väcker intresse för att läsa noter i punktskrift. Det är alltid roligt om vi blir fler, tycker de.
– Innan jag träffade Natalie Örnkvist som jobbar som kantor på Åland, trodde jag länge att jag var den enda som kunde läsa noter i punktskrift i Svenskfinland. På den finska sidan finns det många fler som kan undervisa och läsa noter i punkt, säger Tor Hanner.
Anders Nyberg konstaterar att man heller inte ska glömma att punktskrift är en färdighet som möjliggör ett självständigt liv för den som har en allvarlig synnedsättning.
– I talböcker är det alltid någon som har läst in texten och tolkar den. När man läser en bok i punktskrift kan man tillgodogöra sig innehållet på egna villkor, och detsamma gäller musiken.  
Om man jämför punktskriftsnoter med vanliga noter, svartskriftsnoter, finns det flera skillnader. 
– I svartskriftsnoter använder man notlinje, i punktskrift anger oktavtecken den önskvärda tonhöjden. Den som har en synnedsättning måste dessutom lära sig punktskriftsnoterna utantill, för man kan inte läsa samtidigt som man spelar. Med sång är det annorlunda.
En punktversion av broschyren är på kommande inom kort.
– Som pedagog vet jag att musiken har stor betydelse för barns utveckling. Man säger att i början var ordet, men jag säger i början var rytmen. Det första barnet hör är ljudet av mammans hjärtslag. Det kommer alltid att finnas barn som har synnedsättning och som vill lära sig mer om musik. Därför fyller handboken en viktig funktion, säger Anders Nyberg.  
Broschyren kan beställas på tfn 045 160 1246 eller e-post: anderny@hotmail.com
Bildtext: Musiker. Tor Hanner berättar att han aldrig skulle ha klarat av studierna vid Sibeliusakademin om han inte kunnat läsa noter i punktskrift. 
Syntolkning: Tor Hanner sitter vid ett bord och läser noter i punktskrift. Han har vitt hår och ett stort leende på läpparna.
———
Recension av APP: Facebook – de sociala mediernas språngbräda
Text: Fredrik Lindgren
Sociala medier upptar en stor del av vår vardag. Dagligen loggar vi in för att komma i kontakt med våra vänner från när och fjärran, eller för att med avund följa med kändisars drömliv, medan vi själva försöker klara av den tunga vardagen.
Det är snart 20 år sedan Facebook lanserades. För att fira det ska vi nu bekanta oss med Facebookapplikationen, för att se om den är användbar för en person med synnedsättning.
Oftast lättanvänd
Jag har länge varit en användare av Facebook, så jag kan säga att appen är tillgänglig och enkel att använda, men det finns funktioner som inte är synskadevänliga.
Appens layout är inte allt för märkvärdig. Högst uppe i det högra hörnet finns tre knappar. Skapa-knappen används för att skapa olika typer av inlägg som sedan kan delas med vänner och bekanta. Bredvid skapa-knappen finns sök-knappen och Messenger-knappen som kan användas för att öppna Messenger-appen, med vilken du kan chatta med kontakter.
 Skapa-knappen öppnar en undermeny, med olika inlägg du kan publicera. Den översta knappen i menyn kallas ”publicera” och är den knapp som används för att skapa ett vanligt Facebookinlägg, som kan innehålla allt från textparagrafer, till bild och videokollage. Det är också möjligt att visa var man befinner sig och hur man känner sig för stunden. Publicera-knappen verkar kanske komplicerad att använda, men den är med den du lättast skapar tillgängliga inlägg för personer med synnedsättning.
Det finns ytterligare tre knappar i undermenyn. Dessa är Händelser, Reels och Live. Jag skulle gärna berätta mera om dessa inläggsformer, men de är inte tillgängliga om man använder sig av en skärmläsare. För dem som har lite ledsyn kvar och kan använda dessa funktioner, så är händelser inlägg som syns i 24 timmar, medan Reels är Facebooks version av korta videor, vilket är den senaste trenden inom sociala medier. Live-knappen används för att göra live-sändningar, men jag tror att de inte används så ofta, eftersom det finns andra appar som är specifikt gjorda för live-sändingar.
Automation försvårar anpassning
Innan vi ser på huvudflödet, bekantar vi oss med den nedre balken i appen. Den här menyn används för att växla från en sida till en annan. Tyvärr är det svårt att beskriva hur den ser ut, eftersom den anpassar sig efter hur man använder Facebook-appen. Det kan därför vara svårt att hitta den knapp man söker. 
Det finns dock tre knappar som aldrig ändras. Startsidan tar en till huvudflödet, där man kan skrolla genom alla vänners inlägg, blandat med inlägg på sidor man följer. 
Facebook-meny-knappen, i högra hörnet, används för att komma åt appens inställningar. Här hittar man även ”alla genvägar” menyn, som är en lista med alla appens funktioner. Det är med andra ord hit man tar sig om man har svårt att hitta någonting. 
Den sista knappen i den nedre balken som aldrig förändras är aviseringsmenyn, som öppnar de senaste notiserna.
Tillsammans blir allt tillgängligare
Jag skulle kunna skriva en bok om alla funktioner som Facebook-appen har att erbjuda, i och med att det konstant dyker upp spännande nyheter. Jag vill ändå passa på att avslutningsvis ta upp förra årets tema ”Säg det med ord”.
Startsidan på Facebook är fylld av information, så som texter, eller länkar till intressanta nyheter. Dess värre lever vi i en visuell värld, som vi synskadade inte alltid kan vara en del av. Många lägger upp intressanta bilder, men dessa döljs bakom dåligt genererade alt-texter, skapade av artificiell intelligens. 
Om du som läst denna recension känner att du vill göra en god sak, så hoppas jag att du vill lägga ner en stund på att skriva enkla alt-text till dina bilder. Det går snabbt och det viktigaste är inte att texterna är perfekta. Huvudsaken är att du försöker göra internet lite tillgängligare.
Basfakta: På webbsajten min-bild.fi hittar du tips om hur du skriver bra alt-texter och hur du lägger in dem till dina bilder på olika sociala medier.
———
ANNONS
SAMS sommardagar 2023
8-9.6.2023 | Solo Sokos Hotel Torni Tampere

Välkommen på den årliga branschkonferensen
för svenskspråkiga organisationer och
föreningar inom social- och hälsovårdsområdet.

Årets tema är digitaliseringen och social- och
hälsovårdsområdets framtid.
Mera information finns på samsnet.fi
SAMS

———
UTHYRES
Ledig bostad i Jakobstad uthyres förmånligt till svenskspråkig person med synnedsättning. Bostaden är i bra skick och vid behov kan mindre renoveringar göras. Bostaden är en etta på 35 m2 med balkong.
Adressen är: Otto Malmsgatan 9 A 34 (samma hus där Norra Österbottens Svenska Synskadade har sitt kontor)
Förfrågningar:
Roy Siljamäki. VD för Stiftelsen Svenska Blindgården sr
roy.siljamaki@blindgarden.fi
telefon 040 770 3337
———
Anna lyfter synfrågor under möten i mörker
Text: Linda Wiktorsson-Lång
Anna Bergholtz är journalisten och entreprenören som öppnar ögon och breddar normer. Kärnan i det hon gör bottnar i mångfald och inkludering. Som treåring fick hon barnreumatism, ett år senare drabbades ögonen av irit.
Anna Bergholtz har inte bara jobbat med radio och tv, som moderator och föreläsare, skapat radiodokumentärer, barnböcker och varit Sveriges första blinda filmrecensent i tv. Hon har dessutom skapat en podcast, där en mångfald av gäster bjuds in till samtal – i totalt mörker.
I november deltog Anna i Ålands synskadade r.f:s 50-årsjubileumstillställning, där hon föreläste om ”Mat med andra sinnen”. Själv ”firar” hon 20 år som blind.
— Man kan inte äta med ögonen, utan det måste smaka också. Det är både för- och nackdelar med att inte se. En gång, när jag pluggade till journalist, fick vi morotssoppa till lunch i skolan och jag tyckte att det var så gott. De andra i klassen sa däremot: ”Du skulle se soppan …”, men jag tyckte bara att den var så himla god, säger Anna leende.
Själv är Anna inte särdeles intresserad av matlagning. Desto mer intresserad är hon av inredning, färg och form. Lägenheten i södra Stockholm har precis fått en uppfräschning. På väggarna saknas ännu tavlor, men det får ta sin tid.
— Det är viktigt att det blir rätt, understryker hon.
Också när det gäller kläder är färg och form betydelsefulla för Anna. Hon vill gärna sticka ut, men inte så att någon ska tycka synd om henne för att hon inte ser vad hon har satt på sig, utan för att klädseln är medveten och genomtänkt.
Blind vid 24-års ålder
Anna bjuder på pulverkaffe i muminmuggar och suckar över den nyinskaffade kaffemaskinen som inte fungerar. Anna föddes i Lund och växte upp i Vällinge utanför Malmö. Som treåring fick hon sin barnreumatismdiagnos. Ett år senare drabbades ögonen av irit och under åren som följde återkom hennes ilskna ögoninflammationer. Redan då förstod Anna att problemet var allvarligt, eftersom läkarbesöken var många.
Anna drömde om att bli journalist och författare, och var lite av en entreprenör redan som barn.
— På sommaren satte vi upp tält i trädgården och jag sålde leksaker och prylar. Och när jag gick i femman och sexan gjorde jag en tidning, ”Tonårsbladet”, som klasskompisarna prenumererade på. Jag gjorde också radioprogram med kompisarna, inspelade på kassett.
Entreprenörskapet och kreativiteten har följt henne sedan dess.
Öppen och stolt
Trots att Anna var otroligt mycket sjuk som barn, hade tjocka glasögon och periodvis satt i rullstol, var det en fin uppväxt. På frågan om varför hon inte blev mobbad, svarar hon att det är svårt att säga, men att hon hade ytterst bra lärare.
— Och mamma var noggrann med att se till att jag hade fina kläder och såg bra ut i håret, och att jag hade jättesnygga glasögonbågar. Jag har alltid varit väldigt glad. Det har varit min räddning. Det är väldigt få perioder som jag har varit deprimerad. Det finns många friska och seende som mår väldigt dåligt, men jag tycker att livet är kul!
Anna var öppen om sin situation. Ingenting sopades under mattan.
— Jag har en nära relation till min mamma. Och när jag behövde vara så mycket på barnreumakliniken fick jag många kompisar där, och även läkarna och sjuksköterskorna blev som familjemedlemmar.
Hon pratar om tryggheten hon upplevde – överallt – och att hon kände sig mycket älskad. Självförtroendet har hon i grunden. Länge hade hon 20-procentig syn på det ena ögat.
— Man klarar sig bra med det. Man anpassar sig. När jag sedan kom upp mot 20-årsåldern och gick på högskola blev synen sämre.
 Anna studerade till socialpedagog, ungefär dagens socionom, och under ett utbytesår i Spanien blev det många läkarbesök. Hon förlorade sedan synen helt på ena ögat och fick protes. År 2000 flyttade hon till Stockholm. Hon lockades av allt som hände i storstaden och ville prova på något nytt och utvecklas.
— Synskadades riksförbund hade ett traineeprogram, det var första gången det ordnades inom den ideella sektorn. Tio personer med synnedsättning som jobbade med intressepolitik deltog.
Anna gick traineeutbildningen och efter en praktikperiod på Radio Stockholm tog hon steget till en journalistutbildning. Efter det har hon jobbat med både radio och tv, men med tonvikt på radio.
— Radio är väldigt kreativt. Utmaningen är att få den man intervjuar att uttrycka sig väl. Det handlar om att ge en bild genom ljud. Jag gör väldigt ljudliga reportage. De är lite konstnärliga.
Skillnad från dag till dag
Då Anna höll på att bli blind för omkring 20 år sedan var det också några månader när hon kunde märka skillnad från dag till dag. Hon hade en köksklocka med svarta siffror mot vit urtavla. Hon tittade på den med jämna mellanrum, bara för att märka att det blev svårare och svårare att urskilja siffrorna på urtavlan. Ovissheten var tärande. 
Hon tillbringade också mycket tid på sjukhus. Tillvaron var fylld av väntan, operationer och medicinering. Mängden kortison gjorde att hon gick upp tio kilo i vikt.
— Det var inte värt det. 
Den ena julen kunde hon se vita prickar i julgranen, i form av julgransbelysningen. Året därpå kunde hon inte göra det. När hon blev helt blind fick hon många gånger ställa sig frågan: ”Hur gör jag nu då?”.
— Jag fick testa att göra saker annorlunda. Väldigt mycket kunde jag göra, men på ett annat sätt. Jag har aldrig tvivlat på att jag kan.
Då påverkade det inte henne märkbart och hon kände inte att hon behövde någon rehabilitering. Först flera år senare kom det hon gått igenom i kapp henne. Sin sambo träffade Anna 2006 när hon tillsammans med kompisar var på Kuba. Han bodde i Kanada. Anna flyttade dit ett tag och sedan flyttade han till Sverige ett par år senare.
— Då kraschade jag! Jag hade utbildat mig, rehabiliterat mig, träffat mannen i mitt liv, och flyttat till den här lägenheten.
Där och då släppte hon fram sin sorg.
Genuint nyfiken
Vid sin sida har Anna även ledarhunden Chanti. Överlag tampas hon, precis som andra blinda, med frågan om när hon ska ta hjälp. Denna eftermiddag ska hon iväg till gymmet och träna. Då har hon en ledsagare med sig. Visserligen skulle hon klara sig själv genom att be om hjälp av andra tränande vid vissa moment.
— Men det tar mer energi än det ger att träna i så fall.
Genom åren har Anna jobbat med många stora produktioner inom radio och tv som på något vis belyst funktionshinderfrågorna. Det finns en genuin nyfikenhet hos henne kring varför människor är som de är. Hon bekymrar sig över att funktionsnedsättningar diskuteras för lite i samhället. Ibland kan hon bli trött på att vara den som ska prata om det. 
Visserligen upplever hon att det ser bättre ut för blinda överlag i samhället i dag och att vi börjar se lite mer mångfald i tv-serier, även om det ofta blir ett offer-hjälte-perspektiv.
— Men synskador lyfts fortfarande för lite i medierna! 
Bildtext: Medieprofil. Anna Bergholtz har skapat Sveriges första podcast som spelas in i totalt mörker: I mörkret med.
Syntolkning: Anna Bergholtz sitter leende på en pall med sin ledarhund tätt intill. Hon har långt, rakt mörkblont hår, pannlugg och en olivgrön byxdräkt.
Bildtext: Tror på sin förmåga. När Anna blev blind fick hon börja göra saker på ett annat sätt än tidigare. – Jag har aldrig tvivlat på att jag kan.
Syntolkning: Anna Bergholtz står med handen i sidan och ser självsäkert rakt in i kameran. Hon är uppklädd i vit skjorta, mörk väst och slips. Bilden är svartvit, utan bakgrund.
Profil: Anna Bergholtz
Ålder: 45 år.
Bor: I Stockholm, Enskede.
Gör: Entreprenör och journalist. Jobbar med radio och poddar. Driver Unique Power som hjäper företag och organisationer med inkluderingsfrågor kopplat till funktionsnedsättning. Föreläser, utbildar och modererar.
Familj: Sambon Martin och ledarhunden Chanti.
Intressen: Lyssnar mycket på ljudböcker och poddar. Gillar mode, inredning, salsa och boxning.
Syntolkning: Anna Bergholtz, i randig skjorta, sitter i en soffa med ett headset på huvudet, pratar i mikrofonen och läser samtidigt i ett punktskriftshäfte hon har i knät.
———
KOLUMN: Läget under kontroll om elen stängs av
Text: Veera Florica Rajala, sakkunnig i socialpolitik, FSS

I nyheterna har det under den senaste tiden talats mycket om planerade och oplanerade elavbrott. Vid ett längre elavbrott påverkas många samhällsfunktioner. El- och vattenförsörjningen avbryts, tv:n bli mörk och butikerna stänger. Telekommunikationsmasterna fungerar i några timmar. Sen tystnar telefonerna. Långsamt smyger kylan sig in ditt hem. I många ukrainska städer är det vad som sker just nu. Bara tanken på att det också skulle kunna hända i Finland är kuslig. Men genom att tänka igenom situationen och fundera på vad just du skulle behöva om elen stängdes av, känns det tryggare. Du vet att du fixar det. 
Särskilt för oss som har en synnedsättning, är det viktigt att vara förberedda. Vi vet var vi har ställt vardagliga grejer vi behöver, men kanske inte det vi behöver vid ett långt elavbrott.  Den som är beroende av hjälp av en assistent eller en ledsagare kan vara särskilt utsatt om exempelvis telefonen slutar fungera och det inte går att ringa på hjälp, eller om assistenten inte kan ta sig fram på grund av att tåget eller metron inte längre går. 
Alla invånare i Finland förutsätts kunna klara av ett elavbrott på 72 timmar och vara försedda med vatten och mat så att de kan klara sig själva under den tiden. Har du tänkt igenom vad du har hemma? Har du mat som håller utan kyla och vatten i flaskor så att det räcker? Har du någon du kan be om hjälp, exempelvis en granne, om den person som i vanliga fall hjälper dig inte kan komma? 
En god beredskap innebär att du har ett reservförråd, alltså några flaskor vatten, livsmedel du kan äta utan att koka dem, mat för din ledarhund/dina sällskapsdjur, mediciner du behöver, en ficklampa, hygienartiklar och lite kontanter – och därtill att du vet var du har lagt ditt reservförråd. 
Samtidigt är det viktigt att få reda på orsakerna till ett eventuellt el- och/eller vattenavbrott, vilket gör att du bör ha en radio som fungerar med batterier eller solceller. Då kan du följa pålitliga nyhetskällor, såsom YLE:s radiosändningar, för att få korrekt information. 
Om du är osäker på vad du behöver tänka på, så arrangeras det ”klara dig 72 timmar-utbildningar” både online och live. Under våren kommer bland andra SAMS, Marta-förbundet, Heta-förbundet och Kynnys ry att erbjuda kurser på svenska och på finska. 
Genom att höja beredskapen i ditt hushåll behöver inte eventuella elavbrott störa din nattsömn. Läget är under kontroll.
Syntolkning: Veera Florica Rajala har bruna mandelformade ögon, kort, böjligt, mörkbrunt hår och hängande små örhängen. Hon ler.
———
Aktuellt i distrikten 
———
Svenska synskadade i mellersta Nyland
Föreningen önskar er en fin och god fortsättning på det nya året 2023. Vi har inlett verksamheten i januari med måndagsträffar varannan måndag och med aktivitetsgrupperna Styrka och balans, samt Vattengymnastik.
Måndagen 13.2 kl. 13–15 får vi besök av fysioterapeut Jannica Winqvist som ska berätta om upprätthållande av funktionsförmågan, Parisgränden 2 A 1. 
Måndagen 27.2 kl.13–15 träffas vi på Folkhälsans Seniorhus, musiksalen. SAMS (Samarbetsförbundet kring funktionshinder rf.) föreläser om sin verksamhet. Sopplunch ingår i programmet, Mannerheimvägen 97.
13.3 kl.13–15 träffas vi åter på KansliHörnan, Parisgränden 2 A 1. Kaffeservering. Temat är öppet i skrivande stund.
27.3 kl.13–15 möts vi på Folkhälsans Seniorhus. Föreläsning om Helsingfors historia och nutid. Föreläsare Riikka von Martens från Guidefyren rf. Sopplunch.
Anmäl dig till måndagsträffen på måndagen en vecka innan.
Onsdagen 1.3 är det möjligt att komma med på föreställningen Månskensprinsen på kulturhuset Karelia i Ekenäs, se sidan 9 i detta nummer av Synvinkel.
Vattengymnastiken på Folkhälsan fortsätter, fredagar kl.10.
Gruppen Styrka och balans på Folkhälsan, onsdagar kl.13.
Varmt välkommen att ställa frågor om vår verksamhet eller att komma med idéer till olika aktiviteter. Föreningens distriktssekreterare Henrik von Martens är anträffbar må–ons, telefontid kl. 10–13. Tfn. 0400 269 553 eller epost, kansliet@ssmn.fi
 Du hittar även info om oss och verksamheten under vårterminen på www.fss.fi/distriktsforeningar/mellerstanyland
———
Svenska synskadade i Västnyland
Månadsmöte 11.2 kl.13 på Lyan. Marthornas 72 timmars beredskap. Roy Siljamäki från Stiftelsen Svenska Blindgården gästar. Anmälan senast 7.2. Samtransport.
Lätt Motion med Folkhälsan fortsätter. Tisdagar kl.13–13.45 i Senioras grupprum på nedersta våningen. Anmälan till Desiree. 
Speleftermiddagarna startas på nytt i år, varannan tisdag på Lyan kl. 14. Kommande speldagar 7.2 och 21.2. Anmäl dig till Alexandra.
Herrklubb 15.2 kl.15 på Lyan.
Frågesport 22.2 kl.18 på Lyan.
Teater på Karelia: Månskensprinsen 1.3, mer info på sidan 9 i detta numer av Synvinkel. 
Läslusarna 6.3 kl.15 på Lyan.
Månadsmöte 11.3 kl.13 på Lyan. Våra rättigheter som synskadade. Besök av Tina Hultgren och Veera Florica Rajala, sakkunnig i socialpolitik på FSS. Anmälan senast 7.3. Samtransport.
Herrklubb 15.3 kl.15 på Lyan.
Frågesport 22.3 kl.18 på Lyan.
Teknik, hjälpmedel och stöd på Lyan 27.3. Samtransport ordnas, sista anmälningsdagen för samtransporten 23.3. Mera info av Alexandra. Anmälningar eller frågor till Alexandra må–to, kl.9–14, telefonnummer 040 778 6295, ssvn@brev.fi
Desiree Lindholm, Folkhälsan: 050 304 7613
Börje Broberg (herrklubb, frågesport, syntolkad fotboll): 044 5410679
———

Vasa svenska synskadade
Kursen Rörelse-Styrka-Balans, i samarbete med Folkhälsans Förbund, har startat tisdag 10.1 kl.10–10.45 på Lyktan med Malin Knip som ledare, tfn 044 788 1081. Målet med träningen är att upprätthålla och stärka rörelseförmågan och balansen. Gymnastiken sker sittande, så alla som vill kan delta. Därefter fortsätter kursen varannan tisdag till och med tisdag 16.5, totalt 10 gånger. Välkomna hälsar Malin!
Trivselcafé Aktivt Seniorliv på Lyktan i samarbete med Folkhälsans Förbund ordnas en gång per månad. Nästa gång tisdag 28.2 kl.13–15 med Carina Blom som ledare, 044 788 1026. Därefter träffas vi för Trivselcafé tisdag 28.3, 25.4 och 23.5. Välkomna med hälsar Carina!  
Punktskriftskursen hålls varje onsdag kl.10–13.30 på Lyktan, med kaffepaus kl.11.30. Undervisningen fortsätter därefter varje vecka, till och med onsdag 10.5. Undervisningen är individuell och leds av våra ledare Ritva Hagelberg och Börje Kukkonen. Det finns plats för flera elever. Kontakta kansliet så arrangeras det på bästa sätt. 
Vattengymnastik i samarbete med Folkhälsans förbund och SFV pågår varje torsdag kl.17–17.45 i Folkhälsans hus i Smedsby, till och med torsdag 6.4. (ingen kurs under sportlovet 2.3) Ny ledare är Erica Törnqvist, tfn 040 195 6693. Finns ännu två platser kvar, så ring till kansliet för mera info.
Kvinnoträff på Lyktan
Arrangeras måndag 6.2 kl.15 med temat ”HOPPFULLT OM SORG”. Besök av Tina Back och Pernilla Wikström som berättar om glädje, sorg och hoppet som är det sista som överger oss. Välkomna med alla damer! Vill du köpa Tina Backs bok ”Sorg är en fläckig gunghäst som röker pipa” så finns den till salu på Lyktan och  kostar 15€. Vinsten går oavkortat till Österbottens Cancerförening. Betalas kontant på kansliet eller via MobilePay direkt till Tina Back. Tina jobbade förut i föreningen som distriktssekreterare.
Medlemsträff på Lyktan
Arrangeras torsdag 16.2 kl.13 med Siv-Britt Häggman som gäst. Information om dagstidningar och bokklubbar via Victor Reader. Vi njuter av kaffe med dopp runt kaffeborden. Diskussion. Välkomna med och anmäl er senast tisdag 14.2 före kl.14.
Synrådgivning på Lyktan
Rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman ger synrådgivning på Lyktan enligt följande datum: Tisdag 7.2, 21.3, 25.4 och 16.5 kl.13–15. Ingen förhandsanmälan behövs.
Resa till Stockholm och Gotland, sommaren 2023
Distriktsföreningen Vasa Svenska Synskadade r.f. planerar en sommarresa till Sverige 14–21.8.2023. Resan är ämnad för alla medlemmar inom FSS och kommer att bjudas ut i sin helhet i Synvinkel under våren 2023, med pris och övrig information. Under resan kommer vi att besöka ”ALLSÅNG PÅ SKANSEN” tisdag 15.8 och vi har reserverade sittplatser. Efter en natt i Stockholm går resan vidare till Nynäshamn, sen vidare till Gotland, där vi gör utflykter till både norra och södra Gotland och Fårö. Vi kommer även att ta kontakt med de synskadade på Gotland. Resan görs i samarbete med Oravais Trafik Ab, som vet våra behov gällande tillgänglighet. Mera info ger Febe i Vasa.
OBS! Resans pris för ordinarie medlemmar beror mycket på hur stort bidrag vi får från Stiftelsen Svenska Blindgården. Detta är ännu inte bestämt! Återkommer med mera information och det slutliga programmet i nästa nummer av Synvinkel.
Kontaktinformation:
Alla anmälningar och förfrågningar görs till verksamhetsledare Febe Mörk, tfn 045 321 3320 (må-to kl.9–14) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com
 
Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår Facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade. Med jämna mellanrum finns även info i Torgplatsen i Vasabladet, samt i Föreningsspalten både i Vbl och Sydin.
Du kan även kontakta ordförande Kerstin Lillbåsk, tfn 050 369 5997 eller per e-post: kerstinl@tawi.fi.Vår rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman kan nås på tfn 050 561 2950, måndag-torsdag, eller per e-post: ulla-britt.ingman@fss.fi.Ulla-Britt gör även hembesök, så kontakta henne. Hon är ledig till 2.1.
Taltidningsstödpersonerna Siv-Britt Häggman (för VSS) tfn 050 341 7293 siv-britt.haggman@agrolink.fi och Tommy Nickull (för SYDIN) tfn 040-506 5580, tommy.nickull@pp.inet.fi
Har du problem med Victor Reader, kontakta någon av dem så hjälper de dig!
IT-stöd person för VSS är Tom Lillas, tfn 050-521 7356 eller lillastom@gmail.com
Rehabiliteringshandledare Birgitta Rinta-Jouppi på Vasa Centralsjukhus nås på tfn 0400 792 428 eller 06 213 2428, birgitta.rinta-jouppi@vshp.fi
Ny info: Birgitta Rinta-Jouppi har telefontid endast tisdag och torsdag.
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
Punktskrift med Leif Nybohm hålls på onsdagar kl. 9 på Fyren.
”Till punkt och pricka” – punktskrift för nybörjare – med Maja Renvall-Höglund hålls i regel på fredagar kl. 13 på Fyren.  
Vid Östanlid, i samarbete med Folkhälsan, ordnas gymträning på onsdagar kl. 11–12 och vattengymnastik, grupp 1 kl. 11.45 och grupp 2 kl. 12.30.   
Mimosel med Sol-Britt Björkgren hålls varannan torsdag (jämna veckor) kl. 13–15 på Fyren. Nästa träff hålls 9.2 och därpå följande 23.2.  
Handarbetsgruppen träffas varannan måndag (ojämna veckor) kl. 12–14 på Fyren med Agneta Cederberg som ledare. Nästa träff blir 13.2 och därpå följande 27.2.
Föreningsträffen i februari hålls på vändagen 14.2 kl.18 på Fyren. Vi får besök av Sonja Nyholm från resebyrå IngSva och Tessa Bamberg från FSS. Kaffeservering och trevlig samvaro.
Föreningens Lunchträffar ordnas i regel sista fredagen i månaden. Lunchträffen i februari hålls 24.2. 
Nästa Karaträff hålls tisdagen 28.2 kl. 12.30 på Fyren. 
Föreningens stadgeenliga årsmöte hålls tisdagen 28.3 kl.18 på verksamhetscentret Fyren. Vid årsmötet behandlas i föreningens stadgar § 10 nämnda ärenden. 
FSS:s rehabiliteringsrådgivare ordnar Synrådgivning enligt följande: 9.2 kl. 10.30–12.30 finns Peter Koskinen på Fyren. 21.2 kl. 13–15 ger Ulla-Britt Ingman synrådgivning vid Stadsbiblioteket i Nykarleby. Mera info på www.fss.fi/noss
Facebook och ÖT:s minneslista på lördagar eller av Ann-Sofie Grankulla, som tar emot anmälningar på tfn 044 7234 888 eller via e-post: noss@multi.fi
Rehabiliteringsrådgivare Peter Koskinen nås på tfn 050 471 2763 (måndag–torsdag) eller via e-post: peter.koskinen@fss.fi och Ulla-Britt Ingman på tfn 050-561 2950, e-post: ulla-britt.ingman@fss.fi
Välkommen med i vår verksamhet!  NÖSS
———
Ålands synskadade
Ny ordförande 2023 för Ålands Synskadade är Sanna Söderlund. Vi hälsar henne välkommen till uppdraget och ser fram emot året som kommer. Vår förra ordförande Börje Troberg backar tryggt upp henne som viceordförande. Ledamöter i styrelsen är Kurt Lindh, Lars Carlsund, Unn Ramsdahl och Rolf Söderlund.
Simning på fredagar klockan 13–14 och borstbindning på torsdagar klockan 11.30–14.30 är i gång. Det är bara att haka på! Om du har frågor kring de återkommande aktiviteterna, hör av dig till kansliet, så hjälper vi dig.
Bokcirkeln fortsätter också i vår, med fem träffar. Bokläsarna träffas varannan tisdag klockan 16.30–18.00 i vår verksamhetslokal Ankaret, med start 14 februari. En hälsning från ledaren Lars: Under våren läser vi Karin Erlandssons bok Missdåd som är en spänningsroman. Bokens huvudperson heter Sara, en nybliven journalist som arbetar på en landsortstidning. På midsommaraftonen hittas ett kvinnolik. Sara försöker lösa mordet, samtidigt som hennes pojkvän blir mer och mer påstridig. Erlandsson är en av Svenskfinlands främsta författare. Vi är just nu fem deltagare i cirkeln och det finns rum för en läsare till. Boken kan läsas i olika format, även som talbok. Först till kvarn gäller. Är du intresserad, kontakta mig, Lars Carlsund, för mer info, telefon 0457 34 54 282 eller ring till kansliet som även kan hjälpa dig att komma i gång med att läsa talböcker! 
14 februari firas alla hjärtans dag med middag på verksamhetscentret Ankaret med start klockan 18. Vi äter en enklare tre rätters middag. Efter middagen uppträder Mediskören Voces Mirabiles. Meddela om allergier och gärna också hur många som kommer. Passa på att ta med dina nära och kära på en trevlig kväll tillsammans! Middagen är kostnadsfri. 
22 februari håller föreningen IT-dropp in på Handicampen, Skarpansvägen 30, klockan 10.30–13.30. Alla medlemmar i Ålands handikappförbunds tolv medlemsföreningar är välkomna på kostnadsfri konsultation. Vårt IT-stöd Niels Forss hjälper, i mån av möjlighet.
7 mars klockan 18–20 hålls valdebatt i lagtingets auditorium Sälskär. Ålands Handikappförbunds medlemsföreningar debatterar de viktigaste valfrågorna för förbundets 4300 medlemmar tillsammans med en politikerpanel. 
Föreningen fortsätter med subventionerad fotvård på Ankaret, tillsammans med Sunda Foten. Nästa fotvård arrangeras tisdagen 28 mars och onsdagen 29 mars. Kostnad: 20 euro per person. Anmälan till kansliet. Följande preliminära datum för våren är 23–24.5
Ett par andra aktiviteter planeras i mars. Vi återkommer med detaljer och var de arrangeras. 
1 mars, medlemsträff på Ankaret. Underhållning och traktering.
17 mars, Må bra dag, platsen ej fastslagen.
Kontaktinformation 2023
Verksamhetsledare Charlotta Solax, arbetar måndag till torsdag. Ledig 8–9 mars. Mobil: 045 7343 8950, e-post: kansli@syn.ax
IT-stöd (och taltidningsstöd) Niels Forss. Arbetar halvtid. Mobil: 040 6800 950, e-post: it@syn.ax
Besöksadress till Ankaret: Johannebovägen 7, 22100 Mariehamn. Säkrast bemannat måndag till torsdag klockan 10–14.

ANNONS
Hans Brummers stiftelse sr 
delar ut stipendier för allmännyttig verksamhet till förmån för synskadade.
Som sådan kan anses
– studier
– studielitteratur, studiemedel samt annan litteratur
– hjälpmedel för särskilda behov
– hälsobefrämjande aktiviteter (t.ex. ridterapi)
– övrigt välmotiverat behov
Skriftliga ansökningar, max. 1 A4 -sida, som bör innehålla
– sökandes fullständiga namn
– personbeteckning
– adress och telefonnummer
– ändamål för stipendiet
– ansökt belopp
– utredning av det ekonomiska behovet av stipendium 
(t.ex. beskattningsintyg och information om andra finansieringskällor)
– synskadeintyg 
– bankkontonummer (IBAN-kod bestående av 18 tecken)
– e-postadress
Ansökan sänds senast 31.3.2023 till adressen:
Hans Brummers stiftelse sr c/o Anna Brummer
Brynjevägen 26 B
00920 Helsingfors
ELLER till e-postadressen: anna.brummer@gmail.com
Förfrågningar kan riktas till: anna.brummer@gmail.com, tfn 045-881 8185
Stiftelsens styrelse behandlar ansökningarna vid sitt möte i slutet av april månad.  Alla sökande meddelas skriftligt om styrelsens beslut. Bidragsmottagare bör redovisa för användningen av understödet till stiftelsen.
Syntolkning: En enkel illustration som visar en kvinna med vit käpp och solglasögon som går med långa steg.