Finlands Synskadade 6/2007

- Maria vikarierar Mari
- Intervju med Anna Siironen
- FSS friidrott och boccia

Pärmbild: Idrottsdag i Ekenäs
Foto: Sofia Stenlund

Finlands Synskadade är medlemstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 10 nummer/ år i svartskrift, punktskrift, på CD och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 96. Nummer 7/2007 utkommer 23.8, manusstopp 1.8.
  Utgivare: Förbundet Finlands Synskadade rf, Nylandsgatan 25 A 6, 00120 Helsingfors Tfn 09‑6962 300
  Chefredaktör: Sofia Stenlund,
Tfn 09‑6962 3017, e-post: sofia.stenlund@fss.fi
Meddelanden och annonser mottas
av chefredaktören.
  Prenumerationer och adressändringar:
Susanna Antell, tfn 09‑6962 3026,
e-post: susanna.antell@fss.fi
---------------

Innehåll

Ledaren: Kommunikation
Intervju: Marianne Peltomaa
Maria vikarierar Mari
Anna kommer att sakna Nykarleby
FSS Idrottshelg
Kokpunkten på finska
Kåseriet: Jag hamnade i Böle
Meddelanden från distrikten
Annons: Seminarium för män
Kansliets öppethållningstider
---------------

Ledaren Mari Pennanen

Kommunikation

Förbundet har de senaste åren satsat en hel del resurser på information och kommunikation, bl.a. genom att utöka personalresurserna. Förbundet har nu en informationsavdelning, där chefredaktören, informationssekreteraren och informationschefen arbetar. Och målen är högt satta, både i verksamhetsplaner, medellånga planer och internt på informationsavdelningen.
  En hel del har hänt under de senaste åren. Förbundet har uppmärksammats ofta i finlandssvenska medier, vi har en rätt välbesökt webbplats och familjen av broschyrer har uppdaterats för att nämna några exempel. Kommunikationsmodellen som redan i några år funnits med i verksamhetsplanen är under arbete och leder förhoppningsvis, när den under nästa verksamhetsår implementeras, till en del förändringar.
  Tyvärr är det ju ändå så att inget dokument, hur vackert och välformulerat det än är, kan åstadkomma förändringar av sig själv. Det handlar ju om dem som arbetar vidare med det som står i dokumentet. Det finns alltså många utmaningar för förbundet inom denna sektor.
  En av de största utmaningarna för mig som anställd informationschef är att kontakten till fältet, till medlemmarna, är rätt begränsad. Det kommer väldigt lite respons på det vi gör, och bland alla andra uppgifter finns det alldeles för lite tid att aktivt själv söka efter och be om respons. Det känns ofta osäkert om det är det rätta sakerna som prioriteras. I kommunikationsmodellen ska utvecklandet av ett responssystem ingå och förhoppningsvis leder detta till förändringar.
  Men redan nu, utan en nedskriven modell för ett responssystem, finns det många olika sätt att framföra idéer och åsikter till t.ex. infoavdelningen. Telefonen uppfanns för länge sedan, posten vidarebefordrar brev och andra försändelser, det går lätt att skicka e-post, man kan göra personliga besök osv. Det känns väldigt värdefullt när någon ringer och säger vad som är bra och vad som inte är det, då vet man om man arbetar med de rätta sakerna eller inte.
---------------

FS träffade Marianne Peltomaa
  Text: Karl-Oscar Skogster
  Foto: Elin Andersson

Författaren Marianne Peltomaa gästföreläste om sina böcker vid FSS punktskriftsarbetsgrupps litteraturträff i Helsingfors i anslutning till Bokens och rosens dag. Om att skriva sade hon bland annat följande: - Att skriva en bok är som upplevelse väldigt lika som att läsa en bok. Det är som att inleda ett okänt äventyr. Det är bara det att det är mycket mera jobb med att skriva sig fram till slutet jämfört med att läsa. När jag läser en bok så upptäcker jag världen som finns mellan bokens pärmar. När jag börjar ett skrivprojekt så har jag - beroende på vad det är för typ av roman - lite kladdar med insamlat bakgrundsmaterial eller så har jag bara en idé och så kör jag igång.
  Sen måste jag skriva till dess att jag kommer till slutet. Annars får jag inte veta hur det går för de här människorna som jag har hittat på. Men jag tänker ju inte på dem som påhittade utan jag träffar dem. Jag lär känna dem i och med att jag ger dem ett namn eller genom att de dyker upp i texten planerat eller oplanerat.

"Jag skriver en roman!"
  Om bakgrunden till sitt författarskap säger Marianne Peltomaa att hon redan som liten läste massor av böcker. Och när hon kom till slutet på en bok så skrev hon ofta själv en fortsättning på berättelsen. Författandet fanns alltså latent inom henne ända fram till att hon som 39 åring utkom med sin första bok som var en diktsamling med titeln Det redan sagda. Året var 1990. Två år senare kom den första romanen som hette Bryggan. Om dess tillkomst berättar hon såhär: - Det var så att lördagen den 1 februari 1992 hade jag ingenting att göra under hela dagen fram till klockan sex på kvällen, då jag skulle gå och äta tillsammans med några vänner. Jag vankade omkring i mitt hem och så tittade jag på min dator och så tänkte jag att men vadå - jag skriver en roman! Och så gjorde jag det. Det var jätteroligt att skriva och boken kom ut redan i september samma år.

En dröm i bokform
  När jag började skriva Bryggan hade jag bara en idé om att det skall bli en roman. Och sen befann jag mig genom bokens huvudperson Asta plötsligt på en ö i skärgården och förverkligade en gammal dröm om att få distansjobba i skärgården. Och när jag hade förverkligat den här drömmen i bokform så insåg jag att det där vill jag inte göra på riktigt. Och jag blev kvar hemma i Esbo glad och nöjd och skrev följande bok som hette Trappan. I den boken är huvudpersonen en höghustrappa som fysiskt motsvarar trappan i det hus jag då bodde i. I huset mitt emot bor en man som med kikare iakttar människorna och följer med deras liv i dendär trappan. Och så rapporterar han och man vet inte riktigt varför och vad som riktigt är på gång. Där finns ett slags spänningselement och lite utpressning, hot och obehag. Och ett litet såntdär thrillerelement. Så där lade ja grunden för det som jag förverkligade först närmare tio år senare med min första kriminalbok som bar titeln Inget ljus i tunneln.
  I den bokens förlagspresentation kan man läsa: En tidig augustimorgon hittas en ung kvinna mördad i centrala Helsingfors. Ledtrådarna är få och polisstyrkan kämpar mot tiden; skall mördaren slå till igen, var offret slumpmässigt valt eller det första i en serie? Varför blev kvinnan mördad, finns förklaringen i Helsingfors, Vanda eller den lilla österbottniska kommunen Purmo? I Inget ljus i tunneln introducerar Marianne Peltomaa kommissarie Heimo Partanen och äldre kriminalkonstapel Vera Gröhn...

Räkenskapens tid som punktversion
  Sammanlagt har Marianne Peltomaa hittills utkommit med tio romaner. Av dessa finns följande åtta böcker att låna som talböcker från Celia-biblioteket i Helsingfors: I utkanten, längst ut, Trappan, Bryggan, Juni, En riktig familj, Resan, Inget ljus i tunneln och Räkenskapens tid. Den sistnämnda finns också att låna som punktbok.
  Boken presenteras av förlaget på följande sätt: Räkenskapens tid är Marianne Peltomaas andra detektivroman med kommissarie Vera Gröhn i huvudrollen. Denna gång får Vera Gröhn och Heimo Partanen i uppdrag att utreda mordet på en man med ett skumt förflutet som hittas död i sin anonyma lägenhet i Helsingforsförorten Hermanstad. Samtidigt händer det konstiga och skrämmande saker på bokföringsbyrån Cityaccount på Nylandsgatan i centrala Helsingfors. Skickligt kartlägger Marianne Peltomaa de stämningar som finns på en arbetsplats: avund, illvilja och till och med hat men också vänskap och lojalitet. Chefen är aldrig på plats och personalen har en obestämd känsla av att allt inte är riktigt i skick på jobbet, folk är oroliga och det börjar gå rykten om uppsägningar.
  Marianne Peltomaa kan man säga är en mycket produktiv författare. Hennes följande bok utkommer i höst. Titeln på den boken blir: Färgen under huden. Har du ännu inte läst någon av hennes böcker föreslår jag att du tar tillfället i akt och lånar någon av de här ovan nämnda böckerna.

Bildtext:
  Marianne Peltomaas nästa bok bär titeln "Färgen under huden".

Denna bok av Marianne Peltomaa, Räkenskapens tid, finns även att fås som punktversion.
---------------

Maria vikarierar Mari
  Text och foto: Sofia Stenlund

Maria Finström, 24 år från Helsingfors, kommer att fungera som Mari Pennanens vikarie och är därmed förbundets t.f. informationschef.
  Maria, som även kallas Mia, avlade sin studentexamen 2001 och har sedan dess studerat statskunskap, först på Svenska social- och kommunalhögskolan och sedan vid Åbo Akademi.
  I och med att hon sommarjobbat på Celia (biblioteket för synskadade) har hon tidigare erfarenhet av att arbeta med synskadade. Också många barndomsminnen - Eftersom min mamma har jobbat på SCF (Synskadades Centralförbund) var jag ofta där som liten. Jag minns att det gamla huset på Backasgatan hade en underbar barnavdelning med en liten sandlåda inomhus och en massa leksaker.
  Drömyrket som barn låg relativt långt från statsvetenskapliga teorier och informationsarbete, då var det ett jobb som scenograf som hägrade. Då den mer realistiska sidan hos Maria tog över blev det dock inte så. - Jag visste inte riktigt vad jag ville bli, så den bana jag valde gav mig stora möjligheter att göra många olika saker. Jag brukar dessutom slutföra det jag börjat med, så småningom började ämnet statskunskap intressera på allvar, berättar Maria vars studieinriktning är finländsk politik.
  Arbetet på FSS är Maria Finströms första heltidsanställning, men bland tidigare arbetserfarenheter finns förutom Celia två sommaranställningar på Utbildningsstyrelsen samt två på Helsingfors Stadsbibliotek.
  Intresset för teater har hon dock sett att stimulera på annat håll, Maria är nämligen dramaklubbsledare för en ungdomsförening i Malm. Hon har nyligen regisserat pjäsen Askungen som uppförts i modern tappning. Kring teatervärldens och statsvetenskapens eventuella samband och likheter spekulerar Maria så här: - Statskunskap bygger på organisering, planering och stora linjer, medan teaterns bas ligger på kreativitets- och individnivå. En av likheterna är det administrativa, det är också en del av teatern även om man inte tänker på det.
  Marias andra fritidsintressen är idrottsrelaterade, och hon är för närvarande på jakt efter en pianolärare för att återuppta sina mångåriga pianostudier. Under studietiden i Åbo fungerade hon dels som statsvetenskapliga klubbens informationssekreterare och var även invald i Åbo Akademis studentkårs styrelse som kulturansvarig.
  Angående skillnaderna och utmaningarna i att jobba med synskadade tror hon att det kommer att fungera. - Men jag har redan börjat tänka mer på min röst och hur jag formulerar mig, rösten som förmedlingssätt är viktigare. I och med att man inte kan uttrycka sig med hjälp av gester får man helt enkelt stå för det man säger.
  I skrivande stund har Maria redan jobbat några veckor och känner till en del av de mer konkreta uppgifterna. Det tekniska, som till exempel att uppdatera förbundets hemsida, är något hon ser fram emot att lära sig mer om. - Det finns också en massa intressanta projekt på gång. Jag blev till exempel väldigt inspirerad av arbetet med Blindveckan, som är en större sak där vi vänder oss till beslutsfattare. Också det viktiga projektet Den Finlandssvenska Digitala Taltidningen får nog en ny växel när vi har en projektkoordinator.

Namn: Maria Elisabeth Teresia Finström
Ålder: 24
Bor i: Gårdsbacka i Östra Helsingfors
Beskriv dig med tre positiva ord: Flitig, humoristisk, kreativ
Beskriv dig med tre mindre positiva ord: Otålig, lättsårad, sinne för stora linjer - inte detaljer

Bildtext: Maria ser fram emot de projekt som blir en del av hennes arbetsuppgifter.
---------------

Anna kommer att sakna Nykarleby
  Text: Johan Prest

Anna Siironen tog ett stort steg då hon flyttade från Ingå till Nykarleby för att börja studera på Yrkesträningsskolan Optima.
  Till en början hade hon bara tänkt pröva på hur det kändes att flytta från hemtrakterna i Nyland till Österbottniska "Pampas", men det som bara var ett försök blev till sist tre år och färdiga studier.
  - Jag kände ingen då jag flyttade hit, alla vänner och bekanta fanns hemma i Ingå och Helsingforstrakten. Förväntningarna innan jag kom hit var inte heller så stora måste jag medge, jag tänkte ett år åt gången och se hur det sedan känns, säger Anna Siironen.
  Men det gick som det ofta brukar då man är beredd att ge något en ärlig chans: ett år blev snabbt tre och Nykarleby blev ett andra hem för Anna. - Nu när jag snart ska flytta hem tillbaka känns det vemodigt. Jag kommer verkligen att sakna många av de fina personer som jag lärt känna under de här tre åren, säger Anna en kväll i maj, ett par veckor innan ett kapitel i hennes liv avslutas då hon packar flyttlasset och lämnar Nykarleby bakom sig.
  Och det kapitlet hade kunnat se annorlunda ut, till en början hade Anna nämligen siktat på en studieplats i Pargas.
  - Jag hade en väninna i Pargas och ville väl egentligen dit eftersom det hade varit lätt att komma hem igen. Men rektorn på skolan rekommenderade Nykarleby, och så här i efterskott kan jag nog säga att han hade rätt, det har varit tre givande år.

Mångsidig utbildning
  På Yrkesträningsskolan Optima, som ligger alldeles intill sagofarbrorn Zacharias Topelius hem Kuddnäs bredvid älven som rinner genom Nykarleby, har Anna Siironen skaffat redskap för att klara sig ute i arbetslivet som väntar nu då tre års studier är avklarade.
  - Det var väl på tiden att jag blev färdig - 30-års sträcket närmar sig med fart, säger Anna och skrattar glatt.
  Första läsåret var tyngdpunkten på teori, och dessutom fick eleverna pröva på olika linjer för att se vad som passade bäst. Anna själv valde en arbetsutbildning i textil.
  - Det kändes som min grej, och de andra alternativen lämpade sig inte för synskadade.
  Studietiden bestod också av så kallad boendeträning där eleverna lärde sig sköta sitt hem och klara av praktiska sysslor som att till exempel städa och tvätta fönster. Det var också nödvändigt för Anna som under studietiden bodde i en egen lägenhet på ett elevhem intill skolan.
  På Yrkesträningsskolan var Anna ensam synskadad. Det var också något som ibland kändes jobbigt.
  - Det som var positivt var att jag lärde känna personer med andra typer av handikapp, men det hade varit roligt att ha någon med sig med samma bakgrund och erfarenheter som jag själv, säger Anna som på fritiden bland annat ägnat sig åt allsång och också hunnit med en kurs på Musikhuset i grannstaden Jakobstad.
  Men nu väntar alltså allvaret och arbetslivet. Anna har nämligen fått en arbetsplats på ett ställe som hon känner till sedan tidigare.
  - Det är ett underleverantörsjobb på en firma i Karis. Mitt arbete går ut på att packa gångjärn, skruvar och liknande saker, säger Anna. Ingå alltid hemma
  Även om Anna trivts under sina tre år i Nykarleby och på de olika ställen som hon hunnit bo på - är borta bra, men hemma som bekant ändå allra bäst.
  - Pampas är det inget fel på, men jag längtar ändå alltid tillbaka till "gummilandet". Det är ändå där som jag är hemma, säger Anna och syftar på Nyland som av österbottningar av någon anledning fått det smeknamn som Anna använder.
  Sin hemlängtan hann hon ändå bota med jämna mellanrum redan under studietiden. Anna var nämligen hemma och hälsade på i Ingå vartannat veckoslut.
  - Det har varit enkelt att hoppa på tåget i Bennäs och fara hem. Det bästa är att få träffa släktingar och vänner som man annars bara haft telefonkontakt med.
  Efter att både ha studerat i Helsingfors, där hon gick grundskolan, och nu alltså i Nykarleby, kan Anna lägga fingret på en stor skillnad mellan storstad och landsort.
  - I Helsingfors lär man sig ställa krav, opponera sig och roffa åt sig, här har det inte varit så viktigt att höras hela tiden, det har gällt att kunna samarbeta med olika människor, säger Anna Siironen.
  I en uppföljning av denna artikel får vi höra om hur Anna trivs efter flytten.
---------------

Solig idrottshelg i Ekenäs
  Text och foto: Sofia Stenlund

I gassande sol med gott motionshumör gick FSS friidrottstävlingar och boccia-turnering av stapeln den 8 till 10 juni. Alla sju distriktsföreningar var representerade bland de drygt 50 deltagande motionärerna. Arrangemangen löpte som smort tack vare alla de frivilliga arrangörer och aktiva funktionärer som ställt upp.
  - Vi har varit minst tjugo personer som hjälpt till, berättar en av de aktiva, Nicke Wikström. Ekenäs Idrottsförening har varit duktiga och hjälpt till med tidtagning och sådant.
  Nicke berättar att arbetet började redan efter senaste års friidrottstävlingar i Vasa med inkvarteringsplaner och andra praktiska åtgärder. Mer intensivt har det blivit de två senaste månaderna.
  - Det bästa har nog varit alla hjälpsamma människor, berättar Nicke. Ingen har sagt nej när de har blivit tillfrågade. Den största utmaningen för mig har varit att dela ut uppgifter utan att överbelasta någon.
  Idrottstävlingarna ordnades för första gången år 2005, så en stor del av de praktiska arrangemangen handlar om att förbättra och korrigera erfarenheter från tidigare år, menar Nicke.

Fantastiska arrangemang
  Motionsveckoslutet inleddes med bocciaturnering på fredagen. Detta år var det Norra Österbottens Svenska Synskadade (NÖSS) som vann. NÖSS tilldelades även vandringspokalen "Kalles pokal" för flest starter i friidrotten. Pokalen delades ut för andra året. Bland deltagarna talades det mycket om värme och väder, välbehövliga vätskestationer hade placerats ut på flera ställen och många vatten- och saftglas fylldes på. En del av motionärerna hade varit med alla år och hade tidigare tävlingserfarenhet, medan det var första året för en del. En av förstagångsdeltagarna var Berit Prost från Petalax och Vasa Svenska Synskadade.
  - Det lät intressant att fara ut och träffa kamrater, berättar Berit som deltog i grenarna turbospjut och kulstötning. Och det är fantastiska arrangemang, de är tillmötesgående på alla vis.
  Berit har varit medlem i distriktsföreningen Vasa Svenska Synskadade i fem år och brukar även delta i andra aktiviteter. Hon var bland annat med på vinterlägret på Seitaranta i vintras, på endagsresor och teaterföreställningar. Hon uppskattar att aktiviteterna har flera funktioner för medlemmarna.
  - Många kommer inte iväg någonstans om det inte finns ordnade aktiviteter. Man ser fram emot detta månader i förväg, och de är ju inte dyra heller!

Framsteg ger självkänsla
  En annan av deltagarna var Matts-Jonas Rasmus från Nykarleby som representerade NÖSS. Han deltog bland annat i slungboll, spjut, gång och löpning och har varit med alla år friidrottstävlingarna ordnats.
  - Motionen ger mig så mycket, menar Matts-Jonas. Det är en stor utmaning för mig att jag ännu kan gå vidare och märker framsteg. Det ger självkänsla.
  Matts-Jonas Rasmus idrottar mycket också i vardagen. Han ror och cyklar, och har anmält sig till tandemlägret på Åland i höst. En annan aktivitet som han tycker att skulle kunna ordnas i framtiden är paddling.
  - Man skulle kunna paddla någonstans över en dag och sedan stanna och sitta och njuta en stund, föreslår han. Margareta Söderblom och Gun-Maj Silander svalkade sig i skuggan innan de deltog i gångtävlingen. Båda tyckte att boccian var rolig även om de deltog i flera friidrottstävlingar.
  - Man blir bekant med folk, det är skojigt. Förr i världen ordnades mycket läger och sånt, men det är bra fast det är arrangemang som räcker en eller ett par dagar, tycker Gun-Maj och Margareta.

Åland aktiva med motionspoäng
  I tävlingarna deltog sammanlagt 74 personer, inräknat ledsagare, medan de tävlande medlemmarna var 53. Tävlingen om motionspoängen, som pågått under hela året, vanns av Ålands Synskadade där hela 92 procent lämnat in motionspoäng. Grenarna i friidrotten var följande: löpning 60 m (damer), 100 m (herrar), 800 m, 1500 m gång, stafett 4 x 100 m, höjd och längd utan ansats, kula, turbospjut och slungboll. Arrangörer var Utskottet för aktiviteter för ökad självständighet. Som speaker fungerade en bekant röst tillhörande Börje Broberg, redaktör för radio Vega Västnyland.
  Efter boccian och friidrottstävlingarna fortsatte kvällsprogrammet med festlig middag med musik och trevlig samvaro.

Bildtext:
Svante Liljeqvist koncentrerar sig i tävlingsgrenen turbospjut.

Glada motionärer tar emot sina medaljer av ordförande Gunilla Löfman.

Berit Prost stöter iväg kulan.

Bern Löfman kastar.
---------------

Kokpunkten på finska
  Text: Sofia Stenlund

I januari 2006 utkom kokboken Kokpunkten i punktskrift. Därefter publicerades en version i svartskrift med stor stil, och nu är utgivningen komplett då även en finskspråkig version getts ut. Kokpunkten förfärdigades ursprungligen på initiativ av Hans Åhman. Han kontaktade Gillekockarna i Handelsgillet i Helsingfors, som sedan tillsammans med synskadade från Finlands Svenska Synskadade kockade och provade alla recept. I boken är det drygt femtio recept som valts ut bland de 250 som utgjorde planeringsskedet.
  Recepten sållades ut av hushållsläraren Maria Riska, gillekocken Martin Englund, rehabiliteringshandledare Monica Andersson och Hans Åhman. Förutom dessa personer deltog cirka 20 övriga, flera från Helsingfors svenska Arbetsinstitut, under devisen "ett synhandikapp behöver inte vara ett mathandikapp".
  - En del av recepten är rätt komplicerade och har flera arbetsmoment och innehåller många olika kryddor, det är inte bara hur man kokar gröt eller steker ägg, berättade Åhman då punkt-versionen utkom.
  Boken har vackra bilder, fotograferade av Charlotta Boucht, och även om fonten, alltså bokstavsstorleken, är stor och anpassad för synsvaga passar den naturligtvis vem som helst. Förutom recepten innehåller boken även en beskrivning av de arbetsredskap som behövs. Den finskspråkiga versionen är ett välkommet led i planeringen, och samtliga versioner har getts ut på Söderströms förlag.
  - Den har funnits i bokhandeln i några veckor, berättar Hans Åhman vars eget favoritrecept är grönpepparkycklingen.
  Boken är en utmärkt gåva till både äldre och yngre, såväl seende som synsvaga.
---------------

Kåseriet/ Otto Othozon
Jag hamnade i Böle

Möten i huvudstaden skiljer sig ganska rejält när jag tittar på skeenden och konservativa göranden därhemma i mittersta Österbotten. Inte så att det är så många fel men väl så konservativt konstaterade jag utan minsta anledning till avund...
  Nåväl. Efter några dygn i Helsingfors bärs känslan av närhet i otvungna möten, leenden och ord jag saknat länge. Saknaden består mycket av dravlet kring oss och vi. Vi är de andra, jag invandrare med tomma händer. Vad skallen anbelangar göres inga jämförelser. Inte i detta nu i vart fall, så det så.
  Sedvanligt biljettinköp, ett stop öl och ut mot perrongen och det väntande tåget. Minst tre, kanske det dubbla till antalet burna av vänlighet var mig behjälpliga till vagn och plats (tyvärr skred jag till verket via minnet så vare sig tågsätt eller sittdyna var mitt och min). Nå, skam den som ger sig, ut och leta. Hann med i så måtto att jag befanns vara på rätt tåg i rätt tid för avgång.
  Nu var det inte detta jag skulle skriva utan en mer precis variant av fantasins flyende. Vardagen rusade mot, blev till nattens måne och följde vaksamt med.
  Tidsresa är ju idag ett ganska omtvistat begrepp, dock inte när det gäller avgång från Böle. Som brukligt är steg folk av tåget medan andra lugnt sitter kvar och inväntade sin station framöver. Dock icke jag, ty känslan bar övertygelsen om att vad jag konfronterats med där uti huvudstaden var så att säga ett element som måste nästlas fast såväl mentalt som fysiskt och drömlikt verbalt. Oljeberget, kanske var det Tempelkyrkan, gav häftigt intryck, likaså korvgubben i hörnet av gatan jag redan glömt. Dock stannade spårvagnen för att invänta mitt språng över gatan. Hamnen bjöd på iskall vind vilket var tvärtemot Universitetsbibliotekets varma famn. Gasten spelade trygg melodi under vit käpp - frågade efter Riddargatan. Ingen förstod mitt språkbruk, inte förrän en ytterligare invandrare var stadd i svenska och färden avstannade framför 5:an. Gott att möten kan mötas på lika villkor.
  Vad mera? Inget mera men väl forsande vänlighet, tillrop och gaman som en flyende jokk i fjällvärlden under vårtiden. Kort sagt. Problematiken infinner sig när jag stiger av tåget i Tervajoki, grusvägshemfärd och presentation av allt positivt, storvulet och givande där hemma i byn. Ingen, absolut ingen, kommer att tro mig eller ens vilja så ty byn äger allt utom resandefolkets ljusa möten...
  Öppnade dörren, katten slank in. Vi blev tu igen efter en tid som verkat väl så lång.
  Allt började i Böle. Vaknade när en röst förtäljde - nästa Tervajoki. Hamnade i Böle, satt kvar i den värld jag lämnat. Satt kvar i en mötande värld.
  Jag har bestämt mig, berättar inget för någon i byn. Vad vet jag om vad de vet om Böle?
---------------

Meddelanden

Semestertider

Rehabiliteringshandledarnas semestrar infaller enligt följande.
  Pia Nabb (Österbotten): 2 juli till 27 juli
  Carina Willberg (Åboland och Åland): 25 juni till 27 juli
  Monica Andersson (Helsingfors, Vanda, Sibbo, Östnyland): 2 juli till 5 augusti

  Barbro Dahlberg-Berghäll (Esbo, Grankulla, Kyrkslätt, Västnyland): 2 juli till 5 augusti
..........

Ökad information om läkemedlen

Läkemedelsinformationscentralen har öppnat adressen www.laakeinfo.fi, där alla bipacksedlar till läkemedel som finns på marknaden i Finland finns. Bipacksedlarna är officiellt godkända av Läkemedelsverket och finns tillgängliga både på finska och svenska i html-format.
  Sidan underlättar för synsvaga och synskadade på så sätt att texterna kan förstoras. Man kan även lyssna på den finskspråkiga versionen genom att välja länken för talsyntetisatorn på den finskspråkiga sidan.
  Den rätta bipacksedeln kan hittas med hjälp av läkemedlets namn eller läkemedelsföretaget. Bipacksedeln som hittas på dessa sidor kan vara senare reviderad än bipacksedeln som medföljer i läkemedelsförpackningen, därför kan de vara olika.
..........

Årets ledarhundsekipage

I slutet av april utsågs årets ledarhundsekipage i Opaskoirakoulu, skolan för ledarhundar, som finns i Vanda. Den sista onsdagen i april är dessutom Internationella ledarhundsdagen. I år var det Tammerforsbördiga Janne Silas och hunden Mara som mottog utmärkelsen. (Näkövammaisten Airut)
..........

NÖSS framgångsrikt i bowling

Per-Ole Ekstrand, Svante Ekstrand, Matts-Jonas Rasmus, Tom Östman och Karita Andersén från Norra Österbottens Svenska Synskadade (NÖSS) har med framgång deltagit i synskadades bowlingstävlingar.
  Tävlingarna avslutades i april med tävlingar i Tammerfors. NÖSS har deltagit i åtta cuptävlingar, bland annat i Åbo, Björneborg och Kuopio i varierande sammansättning. Bowlarna delades in i grupper från A till D beroende på tidigare tävlingsresultat.
  Bildtext: Per-Ole Ekstrand, Svante Ekstrand, Matts-Jonas Rasmus, Tom Östman och Karita Andersén deltog i bowlingen.
..........

Meddelanden från distrikten

Norra Österbottens Svenska Synskadade r.f.

Distriktssekr. Ann-Sofie Grankulla har semester 2.7.-9.8.2007. Kansliet är stängt under tiden. Vi önskar alla läsare en solig och skön sommar! Hälsar NÖSS styrelse och Ann-Sofie.
..........

Åbolands Synskadade r.f.

Åbolands Synskadade ordnar även i år en teaterresa till Raseborgs sommarteater. Vi ser pjäsen "Herrar i hatt", söndagen den 15.7. Starten sker i Åbo, Auragatan 2, kl. 12.00. Från Pargas busstation kl.12.30. Bussen kör därefter Kalkvägen till Ekenäs, där vi äter lunch på restaurang Bossanova. Pjäsen börjar kl. 17.00. I pausen får vi kaffe med dopp. Deltagaravgiften är 30 euro. Anmälningar senast den 6.7. till Harriet, tel. 458 4665 eller 458 5536 eller Marita, tel. 231 5135. Väl mött igen på den redan traditionella sommarteatern. Styrelsen.
..........

Svenska Synskadade i Östnyland r.f.

Vi besöker Lurens sommarteater som förevisar pjäsen "Hello Dolly" onsdagen den 18 juli kl. 19. Buss från Borgå, från Fredsgatan, kl. 17.45 (skild transport från Lovisanejden). Pris för teater och buss: 20 euro. Anmälningar senast den 10.7 till Rose-Marie, tfn 533 467, Marita, tfn 524 4092, eller Stina, tfn 582 514. Välkomna med!
.........

Svenska synskadade i Västnyland r.f.

Årets sommarresa är en 1-dagsutfärd som går till Iniö i Åbolands skärgård torsdagen den 19 juli 2007. Vi startar tidigt på morgonen för att med Wikström & Degerlunds buss stå klara vid färjfästet till Iniö kl. 10.00. Lunchen intas kl. 12.00 hos Lolan varefter vi blir guidade på Iniö. Hemma är vi c:a kl. 22.00. Resans pris är 10 euro/person. Anmäl dej senast den 10.07.‑07 till Bjarne tfn 040‑544 8313 eller till Birgitta tfn (019)241 1233 då Du även får bussens tidtabell. Välkommen med! Styrelsen.
---------------

Nu är det männens tur!
Seminarium för män med hälsotema ordnas på Norvalla Folkhälsan i Vörå 28-30 september 2007
  Anmäl dig redan nu till Tina på FSS kansli, tfn (09)6962 3010. På programmet finns intressanta föreläsningar och roliga och praktiska aktiviteter med hälso- och konditionstema. Priset är 50 euro och där ingår kost, logi, program och resor.

Anmäl dig redan nu!
  Arrangör: Utskottet för aktiviteter för ökad självständighet i samarbete med Folkhälsan
---------------

Glad sommar!

FSS kansli är stängt under juli månad.
Medarbetarna önskar alla en riktigt glad sommar!
  Förbundet Finlands Synskadade rf, Nylandsgatan 25 A 6,  00120 Helsingfors. Tfn (09)696 2300.
---------------