Finlands Synskadade nr 7, 2018
———
Finlands Synskadade är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 10 nummer/år i svartskrift, punktskrift, på CD och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås some-postbilaga. Årgång 107. Nummer 8/2018 utkommer 4.10, deadline 18.9.
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Henrika Jakobsson Tfn 044 712 3017, e-post: henrika.jakobsson@fss.fi Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
Pärmbild: Andreas Kanto, klädd i mörkblå t-skjorta och solglasögon, står på gatan i Vasa. 
Foto: Fredrik Westblom

Ledare: Hösten: En ny chans att börja något nytt
Punktskriftsingenjör på resande fot
Lättare att navigera i centrum tack vare utrop i spårvagnar
Kolumn: Likvärdiga levnadsförhållanden
Sommarkonsert i Qvidja slottspark
”Trafikljusens ljudsignal borde vara längre”
Utblick: Om att jobba med mänskliga rättigheter
En ständig låga för FBK
Aktuellt
Aktuellt i distrikten

———
Ledare: Hösten: En ny chans att börja något nytt
Text: Henrika Jakobsson, chefredaktör
Efter sommaren och semestern längtar många efter svalare vindar och fasta rutiner i vardagen. Det kan kännas skönt att de varma dagarna småningom tar slut och att inte längre känna pressen av att måsta njuta av sommaren varje sekund. Hur skönt och vackert det än är med långa, varma och soliga sommardagar som aldrig tar slut gillar i varje fall jag hösten mest av alla årstider. 
Det är ett utbrett problem i vårt samhälle att många känner sig ensamma. Högtider och semestertider slår hårt mot dem som känner sig ensamma och som inte har möjlighet att njuta av dagarna på det sätt som framställs i sociala media och i allmänna förväntningar. Till hösten börjar all verksamhet igen och det blir lättare att hitta naturliga former av samvaro i de dagliga aktiviteterna. 
Personligen anser jag att hösten är det nya nyåret. Många avger nyårslöften om att komma i gång med nya uppfriskande vanor, men egentligen är januari är en optimalt dålig tid för stora förändringar eftersom vi finländare oftast lider av brist på både solljus och energi den tiden på året.  På hösten är det lätt att bege sig ut när kvällarna ännu är längre och varmare. 
Hösten är också en ypperlig tid att känna sig inspirerad och redo för en nystart. Det kan gälla att våga pröva på en ny hobby, börja träna eller ett nytt jobb. Det sistnämnda är aktuellt för både mig själv och för FSS nya rehabiliteringschef Johanna Meriläinen. Mer om oss kan du läsa på sidan 21. 
Det kan också gälla att våga göra saker som man inte vågat förut. I sin kolumn på sidan 10 skriver Gunilla Löfman om att våga delta i pensionärsförbundens möten. Friskt vågat, hälften vunnet – är ett uttryck som vi oftare borde påminna oss själva om. Om man lyckas övervinna den osynliga tröskeln som ofta finns i vägen för att ta sig an nya utmaningar så är man redan på god väg. 
Så passa på att utnyttja kraften som den ovanligt varma och soliga sommaren har gett i år och ta tag i ouppfyllda drömmar eller förändringar som du vill åstadkomma i ditt liv. FSS erbjuder flera evenemang under hösten som du ännu hinner anmäla dig till. Vi ordnar bland annat må bra-dagar och parkurser på flera orter, läs mera om de här sammankomsterna i annonserna i tidningen.
Våga komma med, även om du aldrig förr varit aktiv. Det är aldrig för sent att börja! ———
Punktskriftsingenjör på resande fot
Text och foto: Simon Kvarnström
Belgiska Guido Francois är fader till flera maskiner – i dag hela 96 stycken. Med sin paketbil reser han runt världen för att serva sina Interpoint 55 punktskriftsprintrar, av vilka två finns i Finland.
Sedan början av 2000-talet har två av Francois punktskriftsmaskiner varit i bruk i Finland på Synskadades förbund. Trots att han nått pensionsåldern redan flera år sedan kör han sin paketbil varje sommar till Finland för att se över maskinerna.
     Francois har undervisat som professor i elektronik vid Leuvens universitet största delen av sitt liv och är numera professor emeritus. Han doktorerade i Stanford inom lasertillämpning, vilket lagt grunden till hans andra stora livsverk vid sidan om undervisningen – hans punktskriftsmaskiner.
Det hela började med en oväntad fråga 1976, då Organisationen för blinda i Belgien kontaktade honom för att få böcker i punktskrift kopierade med manuella punktskriftsmaskiner.
     – Jag förstod genast att en manuell punktskriftsmaskin inte tar oss väldigt långt. Det behövdes en printer som kan producera punktskriftsböcker och kopior snabbt och i stora volymer. 
Francois blev intresserad av att framställa en printer som motsvarade efterfrågan, men han behövde hjälp med projektet. Under den tiden var arbetslösheten i Belgien hög, och staten hade ett system för att öka sysselsättningen för arbetslösa genom att erbjuda dem projektjobb. Myndigheterna godkände Francois ansökan om personalresurser för projektet och arbetet sattes igång.
    Efter det första året hade Francois arbetsgrupp ändå inte lyckats tillverka en tillräckligt fungerande printer, men han fortsatte med utvecklingen på egen hand. Tre år senare, i slutet av 1981, hade Francois byggt färdigt sin första tillförlitliga printer.
De följande åren byggdes runt 70 printrar, som placerades i olika delar av Europa. Maskinerna var både snabba och tillförlitliga, men de printade bara på ena sidan av pappret. Det var i början på 90-talet som Francois insåg att det fanns en efterfråga på elektroniska punktskriftsprintrar som kan printa på bägge sidorna av pappret, vilket kallas Interpoint.
     – Jag försöker se till att mina maskiner är snabba och hållbara, och målet är att de ska existera och vara i bruk ännu om 100 år.
Han började arbeta vidare med nya printrar, och 1994 hade han byggt sin första Interpoint 55 printer som installerades i Wien. I dag, 24 år senare, finns det mer än 90 stycken Interpoint 55 printrar överallt i världen – från Finland till Sydafrika och från Korea till USA.
     Mycket av Francois tid kretsar runt punktskriften. I dag bygger Francois fyra till fem maskiner i året, och för det har han ett team på fem personer utan vilka jobbet vore omöjligt att utföra. Trots detta har de mer jobb än de hinner med. Francois påpekar att produktionen inte räcker till om antalet synskadade i världen ökar.
Francois får inga inkomster av arbetet med maskinerna, men arbetet är hans passion.
      – För de blinda möjliggör Braille en port till en god integration i samhälle. Att stöda den här underbara formen av kommunikation är något jag verkligen tror på.
Mindre tid för familjen
Arbetet med punktskriftsmaskinerna har varit tidsmässigt krävande för Francois, då han gjort det vid sidan om lärarjobbet på universitet. Under åren har det blivit mindre tid för familjen, men lyckligtvis har familjen ändå alltid varit förstående och stödjande. Det finns även en plan för framtiden när han inte mera själv orkar resa runt för att sköta om maskinerna.
    – Min dotter kommer att ta över i framtiden. Hon är redan nu ibland med mig när jag reser för att serva maskinerna, så att hon kommer in i jobbet och vet vad det innebär. 
Vad gäller framtiden för synskadade och för punktskriften är Francois osäker. Han spekulerar kring hur teknologin kommer att utvecklas, och om det då ännu kommer att finnas behov av punktskriften. 
     – I så fall skulle behovet av punktskrift och mina maskiner minska. Jag tror det är en lång väg dit, men den framtiden är kanske närmare än vi tror.
BEHÖVS PUNKTSKRIFT I FRAMTIDEN?  Francois tror att det i framtiden kan finnas konstgjorda ögon som återställer synen för personer som inte kan se i dagens läge.
Syntolkning: Guido Francois står framför en stor maskin i punktskriftstryckeriet. Han har en grå tröja, vitt hår och vitt skägg. Han står med händerna knäppta framför sig. 
———
Lättare att navigera i centrum tack vare utrop i spårvagnar
Text och foto : Jael Nyman
Spårvagnsutropen gör det märkbart lättare för synskadade att röra sig med kollektivtrafik. Från och med årsskiftet finns utropen i alla spårvagnar i Helsingfors. Under hösten ska också pilotförsök med utropen göras på en del busslinjer.
Arbetsdagen är slut och Ulla Jensen riktar stegen mot spårvagnshållplatsen.
    – Nu ska vi hem, till spårvagnen,  säger Jensen och 5 år gamla ledarhunden Nisse visar vägen som redan är välbekant.
Eftersom både 6:ans och 8:ans spårvagnar stannar vid den här hållplatsen får Jensen stiga in och fråga vilkendera det är som stannat. Då rätt spårvagn stannar leder Nisse in henne och de tar sin sedvanliga plats bakom chauffören.
  – Det beror lite på spårvagnsmodellen. Ibland sitter vi här bakom chauffören, men i de äldre modellerna sitter vi i mittersta delen av spårvagnen där golvet är sänkt. Jag hör på spårvagnens ljud vilken typ av spårvagn det är och vet vart vi ska gå.
Räkna hållplatser inte hållbart
Jensen må ha en synskada, men hon låter det inte styra sitt liv. Hon jobbar och rör sig självständigt.
    – Som synskadad kan du bli vad som helst. Oftast är det bara dina egna hinder som står i vägen, att du inte vågar till exempel.
En positiv attityd kan hjälpa en att överkomma mycket. Trots det finns det många problem man som synskadade stöter på i samhället, till exempel inom kollektivtrafiken. För många synskadade har det varit en utmaning att veta var längs rutten man befinner sig då man väl sitter inne i spårvagnen.
    – Jag måste förlita mig på att chauffören eller någon medpassagerare säger till då min hållplats kommer, eller själv försöka räkna hållplatserna.
Chaufförerna glömmer ändå ofta bort att säga till och det sker chaufförbyten under vägen och informationen går inte alltid vidare. Att räkna hållplatser är inte heller riskfritt. Till exempel är det inte garanterat att spårvagnen verkligen stannar på alla hållplatser.
 Lång väntan på utropen
Under sommaren har det ändå blivit märkbart lättare för synskadade att orientera sig med spårvagn i centrum. Samkommunen Helsingforsregionens trafik, HRT, har tagit i bruk utrop i de flesta vagnar.
    – I de flesta spårvagnar finns nu ett system där hållplatserna utropas på finska, svenska och ibland engelska, säger informationsplanerare vid HRT Ossi Berg.
När finns utropen i alla spårvagnar i Helsingfors?
 – Från och med årsskiftet kommer det att finnas utrop i alla spårvagnar. För tillfället är det alltså endast i spårvagnar av märket Variotram som systemet inte finns i.
 Variotram-spårvagnarna har lidit av diverse tekniska problem och kommer att returneras till fabriken vid årsskiftet.
  – Utropen skulle kräva att en del ändringar görs i Variotram-spårvagnarna och eftersom de ändå snart ska returneras ser vi det inte som vettigt att utföra ändringarna i det här skedet.
 Spårvagnsutropen togs i bruk för första gången den 13.6. Synskadades förbund och de svenska och finska distriktföreningarna i huvudstadsregionen har drivit frågan starkt i flera års tid. HRT har haft planer på att få utropen i användning redan en lång tid, men projektet har försenats. 
Varför tog det så länge att få utropen i bruk?
   – Orsaken till att utropen försenades har att göra med förnyandet av biljett- och informationssystemet. Det har inte varit helt problemfritt att ta i bruk det nya systemet, som många kanske hört på nyheterna, säger Berg.
 Har HRT planer på att förbättra synskadades möjligheter att använda kollektivtrafik på något annat sätt?
  – Under hösten kommer pilotförsök att göras med utrop i vissa bussar. Det blir i busslinjerna 550 och 560 som utropen först testas. Planer finns på att ta i bruk utropen i alla bussar, men någon närmare tidtabell kan jag inte ännu ge. Det beror på hur försöken går.
 Nya områden på mental karta
Hauhon puisto, Hauhoparken. Kvinnans röst som meddelar vilken hållplats som kommer till näst hörs klart och tydligt. Folk stiger av och på. Spårvagnen åker vidare.
 Vid Mannerheimvägen byter Jensen och Nisse smidigt spårvagn till 10:an. Bakom Jensen sitter en ung pojke och lyssnar på en video utan hörlurar. Volymnivån stiger i takt med att klockan går mot den värsta rusningstiden. Johanneksenkirkko, Johanneskyrkan. Rösten hörs ändå tydligt över oljudet. Jensen och Nisse stiger av.
    – Nisse ska få springa av sig lite i hundparke n, förklarar Jensen.
 Utropen har underlättat hennes liv på många sätt.
    – Jag är verkligen jätteglad över de nya utropen. Min självständighet har absolut ökat. Nu behöver jag inte längre stressa över om chauffören kommer ihåg att säga till när min hållplats kommer, utan i stället är det helt upp till mig själv att hålla reda på det, säger Jensen.
Utropen har dessutom hjälpt henne placera in både bekanta och obekanta områden på den mentala kartan.
   – Jag har många gånger hört en hållplats utropas och tänkt att aha, det är här som det stället ligger.
RÄTT LINJE. När spårvagnen stannar frågar Ulla Jensen vilken nummer det är för att veta att hon stiger på rätt linje.
Syntolkning: Ulla Jensen, klädd i röd tröja, och ledarhunden Nisse på en spårvagnshållplats. I bakgrunden finns en grön spårvagn vars mittdörr är öppen. På bilden syns också andra passagerare som skyndar förbi. 
———
Kolumn: Likvärdiga levnadsförhållanden
Text: Gunilla Löfman
I FSS stadgar står det att förbundets ändamål är att verka för att synskadade personer får med andra medborgare likvärdiga levnadsförhållanden i socialt, kulturellt och ekonomiskt hänseende. Tolkar jag det rätt så här: Meningen med det arbete som görs inom FSS är att var och en av oss skall ha lika bra ekonomi som andra och att vi skall kunna delta i samma happenings som andra samt att den sociala biten betyder att vi kan känna oss accepterade i samhället?
Flere av oss lever med rätt usel ekonomi. Samtidigt kan vi konstatera att ekonomisk sett finns det andra i samhället som har det lika kämpigt som vårt gäng har det. FSS är en för liten organisation för att kunna påverka situationen. Hur är det gällande de kulturella och sociala tankarna i stadgarna? Finns det något som var och en av oss kan göra gällande den biten? Jag upplever att det är superbra att vi har våra distriktsföreningar, att vi har ställen att gå till som känns trygga. Härligt är det när vi i samlad tropp drar iväg på teater- och konsertbesök och att vi njuter av gruppresor och gemensamma läger. Vilket bra jobb ni gjort och gör alla ni som fixar mer och mer syntolkning av en mängd olika happenings! 
Drar vi iväg tillsammans med en partner eller ledsagare på evenemang utan gruppens stöd? Deltar vi till exempel i pensionärsföreningarnas verksamhet? Det funderar jag på eftersom jag själv fortfarande upplever det obekvämt att ta mig till pensionärsklubbens träffar fastän jag känner nästan alla. Det kan kännas bekvämare att stanna hemma. Men är det inte så att varje gång jag väljer att inte gå till klubbens träff så missar jag en chans att visa att också jag är intresserad av kultur och att jag vill att de andra ska acceptera mig? Du som jämt springer på olika tillställningar ensam eller med din ledsagare kan hålla fanan högt! Genom din aktivitet visar du upp att synskadade personer är som folk är mest. 
I början av september kommer pensionärsförbundets kommitté för intressebevakning och påverkan på besök till FSS. Medlemmarna i kommittén vill veta mera om FSS verksamhet. De önskar få se allt flere synskadade bland sina medlemmar. Hur skulle det vara om vi som hellre stannar hemma skulle ta oss till en pensionärsträff den här hösten? Det bästa sättet för de seende pensionärerna att få förståelse för våra behöv är att vi tar mod till oss och aktivt deltar i pensionärernas verksamhet. Det är vi medlemmar som tillsammans är FSS. Jag tror att vi var och en behövs för att skapa de likvärdiga kulturella och sociala levnadsförhållanden som vi längtar efter.
———
Sommarkonsert i Qvidja slottspark
Text: Carin Åminne Foto. Carin Åminne & Bo Granholm
En rekordpublik på 570 personer bänkade sig framför Qvidja slottsmurar i Pargas söndagen den 5 augusti i högsommarvärmen, för att delta i konserten Qvidja events, som nu för sjätte gången ordnades. 
På slottstaket svänger en vindflöjel med årtalet 1477 markerande frälseätten Flemings övertagande av slottsområdet i Pargas. Konserten hölls på historisk mark!
Folk kom i egna bilar och bussar långvägaifrån, med barnfamiljer och pensionärsgrupper; konsertprogrammet passade alla åldrar! En speciell grupp åhörare i år utgjorde bussen med synskadade och deras assistenter från Förbundet FSS, från Nylands och Åbolands distrikt. 
Initiativet togs av Birgitta Storbacka i Åboland och Jonas Lindström och Börje Broberg från Nyland. Ett upprop i organisationstidnigen FS nr 6 berättade om evenemanget. Trion koordinerade anmälningarna och ordnade det praktiska. 
Årets jazzkonsert
Jazzmusiker Severi Pyysalo, hemma i Pargas, bjöd på ett uruppförande till texter av Claes Andersson och Kauko Röyhkä under temat Naturstigen – ett tema som Qvidjas ägare Ilkka Herlin och Saara Kankaanrinta engagerar sig starkt i. 
Pyysalo är virtuos på vibrafon, slagverk och klaviatur och hans fyrmanna-ensamble på blåsinstrument, cello, bas och percussion står i samma klass! Sångerna på svenska och finska sjöngs av solisterna Sören Lillkung och Essi Luttinen. 
Före konserten åt man lunch på Tammiluoto vingårds och avsmakade gårdens specialiteter varefter Ulla-Britt Mattsson guidade gruppen i Qvidjas slottskapell. 
Slottsbesöket blev en upplevelserik dag för alla och här vill jag citera Jonas Lindström, som betonade, att man som synskadad lyssnar mer intensivt än de som ser och så får man via sin assistent syntolkning av hur om omgivningen och naturen ser ut.
BILD. Jonas Lindström, Birgit Hellbom, Birgitta Storbacka och Börje Broberg besökte konserten
Syntolkning: Jonas Lindström, Birgit Hellbom, Birgitta Storbacka och Börje Broberg står på rad framför slottsmuren och tittar in i kameran. 
———
”Trafikljusens ljudsignal borde vara längre”
Text och foto: Fredrik Westblom
Vasa stad testar för tillfället ett nytt system i vissa utvalda korsningar där bland andra synskadade själva kan påverka signalerna. Systemet är för tillfället på prov, säger trafikplaneringschef Pertti Hällilä vid Vasa stad. Andreas Kanto, som är aktiv i Vasa svenska synskadade, önskar en total uppdatering av trafikljusen.
Andreas Kanto går över gatan med raska steg. Han är van vid att röra sig i Vasa och därför är just den här korsningen inga problem. Den vita käppen leker längs marken och vips är han över på andra sidan. 
  – Det att just den här specifika korsningen över Storalånggatan har sådana trafikljus där ljudsignalen hörs tydligt och bra underlättar definitivt, säger han. Men vid övergångsstället bredvid, som korsar Hovrättsesplanaden, är det värre. 
  – Jag hör inte någon signal alls här. Hör du? Nej, vid just det här trafikljuset hörs det ingen ljudsignal, troligen på grund av att det för tillfället inte finns någon biltrafik just här. Det är besvärligt för Vasas synskadade. 
 Vasa har nyligen tagit i bruk ett testsystem där trafikljusen vid vissa utvalda korsningar kan styras av särskilda människogrupper, som synskadade eller skolelever. Bland annat ska styrkan på ljudsignalen kunna höjas. Pertti Hällilä, trafikplaneringschef vid Vasa stad, bekräftar detta men poängterar att det rör sig om ett test. 
  – Vi har systemet på prov nu och det fungerar inte vid alla korsningar, säger han. 
Vasa stad satsar årligen kring 180 000 euro på trafiken. Det här innefattar underhåll av korsningar och trafikljus. Varje år tar staden också kontakt med de synskadade i Vasa och diskuterar kring deras behov. 
     – Det är bra, men Vasa stad borde satsa på att göra ljudsignalerna tillräckligt höga vid alla trafikljus. Det här tycker Andreas Kanto. 
  – Det har hänt sig att jag har blivit tvungen att chansa, för det finns vissa korsningar där jag helt enkelt inte hör signalen, säger han. 
   Kanto är aktiv i Vasa svenska synskadade och har suttit med i styrelsen ett antal gånger. Förändringar av trafikljusen har varit på tapeten ett antal år, men det är samtidigt den finskspråkiga föreningen som drivit frågan hårdare, säger han. 
   – Jag har trots det en förhoppning att alla trafikljus ska förbättras och att de ska ses över så ljudnivån är tillräcklig.  
Suddigare syn med åren
Kanto har en medfödd synskada, men fram till 2006 såg han så pass bra att han kunde cykla själv. Därför är han också van vid att röra sig i trafiken. 
  – Efter 2006 började synen försämras. Jag fick komplikationer med ögonen, främst tryckmässigt och visuellt. Jag har fått mycket suddigare syn sedan dess, säger han. 
Hur kändes det då synen började förändras? 
   – I början visste jag inte så mycket om min synskada. Det kan hända att jag skulle ha tacklat situationen på ett annat sätt då om jag hade vetat det jag gör nu. Det är lätt att vara efterklok, säger han. 
Kanto ser suddigt och kan därför röra sig “enligt fordonets situationshastighet”, som han säger. Det innebär att han kan gå i en sådan hastighet att han ändå hinner reagera om något oväntat finns i vägen på trottoaren. Trots det har det hänt sig att han snubblat in i lyktstolpar eller reklamskyltar. 
  – Ett praktexempel är reklamskylten vid K-supermarket. De hade placerat den midjehöga skylten alldeles framför ingången. Så får det ju inte vara, säger han. 
Det har hänt sig att han flyttat skyltar som är i vägen. 
Hur är Vasa som trafikstad i övrigt för synskadade? 
  – Många trottoarer är bra. De är tillräckligt höga för att man ska känna att där finns en kant, men tillräckligt låga så att man inte snubblar, säger han. 
Frågan går också till Pertti Hällilä vid Vasa stad. 
  – Jag tycker vi i Vasa har bra koll och vi satsar alltid på den senaste apparaturen då vi gör underhåll av korsningar. Vi är kanske inte den bästa staden för synskadade men vi är inte heller den sämsta. 
  – Just ljudnivån på trafikljusen är ett litet problem. Det har nämligen kommit klagomål från vissa medborgare att ljudet är för högt, särskilt tidigt om morgonen. 
  – Om ljudet från trafikljusen plötsligt höjs reagerar också de andra apparaterna i närheten, säger Hällilä.
RASKA STEG. Andreas Kanto är van vid att röra sig i Vasa. Han lägger även stor vikt vid att klara sig själv.
Syntolkning: Andreas Kanto går på ett övergångställe i Vasa. Han är klädd i jeans och mörkblå t-skjorta och solglasögon. I handen har han en vit käpp. I bakgrunden finns gröna lummiga träd och gatan ser lugn ut. 
———
Utblick: Om att jobba med mänskliga rättigheter
Text: Elina Pirjatanniemi
Arbetet för mänskliga rättigheter innehåller ett löfte om att göra världen bättre. Dessvärre är det också ganska vanligt att anta att den som sysslar med världsförbättring även i övrigt är en god människa. 
Denna ”godhetens börda” skapar många problem. Av den som jobbar för mänskliga rättigheter krävs ofta absolut följdriktighet. Om man uttalar sig om våld mot kvinnor ska man också fort kritisera våld som riktas mot män. Om man deltar i Pride-paraden förväntas det att man dessutom dyker upp på den anti-nazistiska demonstrationen. Ju mer man aktiverar sig, desto högre blir kraven. 

Ingen har dock möjlighet att engagera sig i allt. Det gäller alltså att vänja sig vid det dåliga samvetet. Jag brukar tänka att huvudsaken är att tillräckligt många är med, då räcker vi för att belysa de olika slags problem som ska åtgärdas. Arbetet för mänskliga rättigheter är ju något vi gör tillsammans. 
De personer som berättar om sina egna erfarenheter om diskriminering och förtryck får också kämpa med ett annat dilemma. De blir lätt tilldelade offerrollen. ”Tänk så hemskt att du har steriliserats!” ”Nu är det ju jobbigt att du som synskadad inte fick syntolkning!” Missförstå mig inte, medkänsla är inget negativt i sig. Men sympati är enbart det första steget. Transpersonen som har tvångssteriliserats vill se förändring i samhället. Hörselskadade vill ta del av talet, inte enbart av våra ursäkter. Utöver medlidande behövs det konkreta gärningar. 
Offerrollens andra skuggsida handlar om uppfattningen om det perfekta offret. Hen är snällt, medgörligt och skapar hos andra en genuin vilja att hjälpa. Det perfekta offret är inte en ljudlig och besvärlig bråkmakare som ställer krav. Helst är hen inte heller någon som är på något plan ansvarigt för sitt öde. Tänk en stund. Är det lättare att få folk upp på barrikaderna för barnens rättigheter än för drogmissbrukares? Svaret är givet. Om vi vill göra vårt arbete väl, bör vi hela tiden vara medvetna om dem som ingen helst skulle tala om. De behöver vår röst. 
Arbetet för mänskliga rättigheter förutsätter många olika slags strategier. Ibland behövs det slugt diplomatiskt arbete bakom kulisserna och ibland är det dags att gapa på gator och torg. Välj den modell som passar dig bäst. Om ditt bästa vapen är en vass penna, skriv. Om du är bra på att ordna demonstrationer, samla upp folk. Om du brinner för de handikappades sak, jobba för dem. Om du vill få rättvisa för sexuella minoriteter, kämpa för dem. Döm dock inte andra om de inte engagerar sig på samma sätt eller för samma mål som du. Vi behöver olika typer av insatser. 
Vad du än gör, kom ihåg att du inte behöver vara en felfri människa för att kunna jobba för det goda. Du behöver inte heller vara snäll och lydig för att kräva respekt för dina eller någon annans rättigheter. Ibland måste man faktiskt bete sig en aning besvärligt för att röja utrymme för det goda. Hur frustrerad du än är, glöm dock aldrig respekten för den andra. Vi måste ju försöka leva som vi lär, eller hur? •
———
En ständig låga för FBK
Text och foto: Simon Kvarnström
Det är slutet på juni då vi sitter hemma hos Niklas Wikström i Ekenäs. Det har varit ovanligt torrt och rekordmånga skogsbränder i Finland. Wikström är väl förtrogen med bränder och räddningsarbete.
 – Det har varit många bränder i sommar, i dessas släckningsarbete deltar FBK oftast. Man får oftast reda på brandorsaken, som i sommar har kunnat vara lite vad som helst, eftersom torkan har bidragit till att så gott som allt varit antändbart.
Wikström har varit aktiv inom den frivilliga brandkåren största delen av sitt liv. Barndomshemmet och FBK-stationen ligger nära hans nuvarande hem i Österby i Ekenäs. Trots att han som liten var livrädd för brandbilar uppstod intresset för brandkårsverksamhet ändå så småningom.
   – På den tiden gav man öppet alarm i ett brandtorn och körde ut två brandbilar som gav fulla horn så att säga, och det var ganska massivt.
Wikström började delta i FBK:s verksamhet år 1977 och på den vägen är han än i dag. Han kan inte nämna någon speciell orsak till varför han gick med i FBK, det bara blev så att man på torsdag kväll tog på sig sin halare och gick upp till brandkåren.
Tunga minnen och goda minnen
Den utryckning som blivit starkt i minnet är då luftstridskrafternas jaktplan störtade i Leksvall i början på 90-talet. Det är sådana saker som ristar in sig i minnet på grund av att de är så sällsynta och brutala.
  – Jag var med på de första släckningsbilarna som anlände till olycksplatsen. Planet hade störtat som en eldboll, kerosinet hade brunnit, man kunde inte göra så mycket. 
Wikström säger att det är tungt med svåra olyckor, men att man ändå blir härdad på något vis och att det finns psykisk hjälp att få vid behov. Det tunga är en del av brandkårslivet och FBK som hobby eller livsstil passar inte för vem som helst. Det man går igenom, hur man samarbetar och hanterar svåra händelser gör också att sammanhållning i gemenskapen blir stark.
   – Det uppstod en egen form av galen humor inom brandkåren. Om någon utomstående hade hört det hade de nog skakat på huvudet.
Livslång vänskap
För Wikström är kamratskapet som FBK erbjuder oerhört viktigt. Det blev en livslång plåga, i positiv bemärkelse. Wikström berättar att samma stomme av personer som var med 1977 fortfarande är aktiva inom FBK. Upplägget för verksamheten har ändå ändrats lite under åren.
   – När jag började fanns det inte några tester över huvud taget. Var man i sina sinnes fulla bruk och nykter så räckte det. Ganska snart så kom det muskelkonditionstest med i bilden.
Nu finns det ett visst antal kurser med ett visst antal timmar som man ska gå; kurs i släckningsarbete, kurs i räddningsarbete, rökdykning och fördjupad rökdykning. För att få vara med i släckningsarbetet krävs en viss grund, och för det måste man avlägga vissa kurser.
Nya former av deltagande
Då Wikström var 26 år började hans syn ändå sakta men säkert bli sämre, vilket gjorde att han sjukpensionerades från jobbet som utbildare vid försvarsmakten i Dragsvik. I dag har han både nedsatt syn- och hörselförmåga, vilket gör att han inte kan delta i farliga utryckningar eller övningar.
Den sista utryckningen Wikström deltog i var år 2009, men FBK-livsstilen finns kvar. Wikström befinner sig ofta på stationen för att umgås med gamla kamrater. Och deltagandet i FBK har blivit en identitetsfråga.
     – FBK kommer ju till hjälp då yrkesbrandkåren behöver förstärkning. Det positiva med verksamheten är just att man får hjälpa andra och göra något viktigt och betydelsefullt. Nuförtiden hjälper jag gärna människor på det individuella planet, till exempel via synskadades distriktsförening i Västnyland
EN GÅNG FBK. Niklas Wikström deltar inte längre i utryckningarna eftersom synen blivit för svag, men det hindrar inte honom från att vara delaktig i verksamheten.
Syntolkning: Niklas Wikström står på knä på en grön gräsmatta i en lummig trädgård. Framför honom står en stor röd brandsläckare och i handen håller han en brandmanshjälm. 
———
Aktuellt
———
West side story i strålande sommarväder
Text: Börje Broberg
Det var för många en kär favorit i repris, när Raseborgs sommarteater visade West Side Story under sommaren.
Många äldre minns säkert filmen West Side Story, som visades i Finland i början av 1960-talet och som för många blev ett starkt minne från biograferna.  Så när pjäsen uppfördes en söndag i juli, så fanns en busslast medlemmar från Öst- och Västnyland på plats. Dessutom råkade det sig så, att synskadade från Åboland fanns med i publiken vid samma föreställning.
 Deltagarbussen startade tidigt på förmiddagen från Borgå och plockade upp deltagare längs vägen, från Esbo, Ingå och Karis. I Ekenäs bjöds alla på lunch i samlingslokalen Lyan, och efter lunchen fortsatte resan till sommarteatern alldeles invid Raseborgs medeltida slott.
West Side Story handlar om två pojkgäng i New York, det ena består av infödda NY-ungdomar och det andra av inflyttade från Puerto Rico. De kämpar om herraväldet över en gatstump och det går till strider mellan gängen. Den glädje och action som finns i början av pjäsen byts i slutet ut mot sorg och tragedi. 
Pjäsen syntolkades för alla som det ville och eftersom scenbytena var många så var det en god hjälp att förstå det som hände på scenen. Sommarens vädergudar var också välvilliga mot besökarna, så dagen blev en skön upplevelse för deltagarna.
——
Nya ansikten på Synvillan
I augusti inledde två nya personer sitt arbete på kontoret i Helsingfors. 
Johanna Meriläinen är ny rehabiliteringschef och Henrika Jakobsson är ny chefredaktör för FS. Här kan du läsa lite om vem vi är och vad vi gör.
Johanna : I ett nötskal är jag en tvåspråkig, högskoleutbildad, erfaren rehabiliteringsexpert. Jag har en gedigen erfarenhet av rehabilitering med olika handikapp, sjukdomar och ålder. Kombinerat med en mastersexamen från Arcada yrkeshögskola inom rehabilitering. Jag har en personlig arbetserfarenhet av främjande och utveckling av rehabiliteringsarbete både nationellt och internationellt, t.ex. kan jag nämna samarbete med det internationella forskningssamfundet RIMS (Rehabilitation in Multiple Sclerosis – a European Network) samt projektarbete för de äldre med Key (Kuntoutuksen edistämisyhdistys).  
 Jag ser framemot nya arbetsutmaningar med möjligheter att utveckla och leda verksamheten vidare i samarbete med mina nya kollegor här på FSS. Synskador och synsvagheter är bekanta för mig från tidigare, flera av mina egna rehabiliteringskunder har haft olika synproblem som varierat i sin svårighetsgrad, bland annat sådana som orsakas av sjukdomen MS (Multipel Skleros). Jag har som mål att ytterligare bredda och fördjupa min kunskap inom detta fält. På fritiden bakar, simmar, läser och leker jag gärna med mina två barn samt spenderar tid tillsammans med hela familjen.  Jag åker ut till stallet en gång i veckan för att ladda batterierna.
Jag heter Henrika Jakobsson och är ny chefredaktör för Finlands Synskadade. 
Jag är 32 år gammal, hemma från Esbo och bor i Grankulla med man och två små barn. Jag är till utbildningen journalist från Soc&kom och har tidigare jobbat på bland annat Yle och Hbl. De senaste fem åren har jag jobbat som informatör på SAMS, så FSS var en bekant organisation för mig från förr. Nu är det nya utmaningar i form av tidningen FS som gäller och jag ser väldigt mycket fram emot att lära mig allt om jobbet som chefredaktör och att få skicka det första numret till tryckeriet!
På fritiden umgås jag mest med familjen och gillar att laga mat och läsa böcker. Teater och kultur ligger mig också varmt om hjärtat.
Eftersom jag är gröngöling inom synskadevärlden tar jag gärna emot tips och information om vad ni tycker att borde finnas med i tidningen. Speciellt tips på intressanta personligheter att intervjua tas med tacksamhet emot!
——
Storm kring paraidrottens ojämlika grunder
I höst har det stormat kring paraidrottens självrisksumma i Finland. Det var paraidrottaren Ronja Oja som skrev om saken på sitt personliga Twitter-konto. Efter inlägget hakade medierna på och började bena ut problematiken. Enligt Friidrottsförbundet måste en paraidrottare som inte fått medalj betala en självrisk på 900 euro i samband med resor till idrottstävlingarna. 

Förbundets träningschef Jorma Kemppainen säger att man införde självriskandelar för juniormästerskap från och med början av 2000-talet. För paraidrottare har självriskandelar varit i bruk sedan VM-tävlingarna i Nya Zeeland år 2011. Förbundet har bestämmelser om självrisksummor i samband med de flesta stortävlingar.
Senare meddelade Friidrottsförbundet att en sponsor kommit till undsättning och står för idrottarnas självriskkostnader under höstens para-EM i Berlin.
I Sverige har nyheten väckt stark kritik. Många svenska idrottare anser att det är absurt att en idrottare som inte fått medalj blir tvungen att betala till förbundet. Också högt uppsatta personer i Finland har reagerat på nyheten och bland annat idrottsminister Sampo Terho har uttryckt förvåning över att idrottare behandlas på ojämlika grunder. 
Källa: Yle, Helsingin Sanomat
——
Titta inte på skärmar i mörker
En ny undersökning som Scientific Reports har gett ut visar på att användningen av mobiltelefon eller andra skärmar i mörker kan leda till sämre syn. Det blåa ljuset från skärmar är som känt inte bra om man vill känna sig trött på kvällen. Ljuset gör att kroppens naturliga hormonbalans rubbas och man kan ha svårt att somna. Men nu tyder forskning också på att det blåa ljuset skadar hornhinnans molekyler. Den vanligaste orsaken till nedsatt syn hos den äldre befolkningen är åldersrelaterad makuladegeneration. Då hornhinnans molekyler skadas kan det lättare leda till att en makuladegeneration utvecklas. I forskningen undersöktes hur starkt blått ljus påverkar ögonen. Forskarna rekommenderar att man undviker att använda digitala apparater i mörker. 
Källa: Scientific Reports
——
Utredning: Tidigt upptäckta synproblem sparar pengar
Enligt en färsk utredning leder försämrad syn till för tidigt åldrande. Då synen blir sämre blir det också svårt att ta hand om sig själv. Därför borde man ta tag i synproblem snabbare och mer effektivt, menar professor Hannu Uusitalo som lett utredningen som gjorts av Synskadades förbund och Tammerfors Universitet.  
I utredningen framkommer det att synproblem leder till försämrad livskvalitet och olika synskador kostar samhället och hälosvården miljardbelopp. 
 – Det är till exempel svårt att laga mat, städa och tvätta, säger professor Hannu Uusitalo.  Fallolyckorna ökar kraftigt och det blir över lag svårt att röra sig. Det är också svårt att skriva och läsa, vilket leder till att arbetsförmågan försämras kraftigt, säger han. 
Därför borde man ingripa tidigt då synen försvagas. Det här kan man göra bland annat genom att satsa på förebyggande vård och rehabilitering, då skulle samhället kunna spara stora summor pengar. 
Många skulle också besparas det mänskliga lidande som följer samt ha möjlighet att trots en synnedsättning stanna längre i arbetslivet. Undersökningar visar på att upp till en tredjedel som har problem med att se på avstånd också drabbas av depressionssymptom. 
Enligt professor Uusitalo borde alla kolla upp sin egen syn senast vid 45 års ålder för att undvika problem i framtiden. 
Källa: NKL och Tammerfors Universitet
——
FSS söker rehabiliteringsrådgivare
FSS söker en rehabiliteringsrådgivare för tillsvidareanställning på deltid (60%). Verksamhetsområdet omfattar i förstahand Västnyland, arbetsstationen är i Ekenäs.Rehabiliteringsrådgivaren ansvarar för rehabiliteringsverksamheten bland svenskspråkiga synskadade. Arbetet består av klientkontakter, kontakter med behöriga myndigheter, samverkan med distriktsföreningar och kursverksamhet. Vi önskar att du har:
- för arbetet lämplig utbildning (yrkeshögskoleexamen eller motsvarande)
- förmåga att jobba självständigt och har god samarbetsförmåga
- erfarenhet av socialt arbete
- beredskap att resa och möjlighet att använda egen bil
- utmärkta kunskaper i svenska och goda kunskaper i finska.
FSS är en rökfri arbetsplats.Vid frågor vänligen kontakta rehabiliteringschef Johanna Meriläinen på tfn 050-341 0010 eller per e-post johanna.merilainen@fss.fi.
Är du intresserad? Sänd in fritt formulerad ansökan med löneanspråk till organisationsledare Matthias Jakobsson per e-post matthias.jakobsson@fss.fi  senast den 9.9.2018. 
Intervjuerna hålls löpande under rekryteringsprocessen, anställning sker så fort som möjligt. Arbetet inleds vecka 39 eller enligt överenskommelse
———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
Efter en solig och fin sommar inleder vi höstens aktiviteter med föreningsträff 11.9 kl 18 på Fyren. Kvällens gäst - Sune Huldin, underhåller oss med sång och musik. Det blir även en kort presentation av föreningens verksamhet, strategi och vision i form av ”Förenings Kicks Verktygsduk”, samt givetvis kaffeservering och trevlig samvaro.
Mimosel gruppen för damer träffas varannan onsdag (jämna veckor) kl 13–15 på Fyren med Ann-Mari Ekstrand. Höstens första träff blir 19.9. 
Även konditionsträningen på gym och vattengympa vid Östanlid startar 19.9. Gym kl 11–12 och vattengympa; grupp 1 kl 11.45 och grupp 2 kl 12.30.
Handarbetsgruppen ”Rätstickorna” träffas varannan måndag (ojämna veckor) kl 12–14 på Fyren med Agneta Cederberg. Nästa träff hålls 24.9. 
Mimosel träffar / Aktivt Seniorliv för synskadade ordnas under hösten vid Folkhälsan huset ”Emeliehemmet”, blåa rummet, Sjukhusgatan 11 i Karleby, följande torsdags eftermiddagar: 27.9, 25.10 och 29.11 kl 13–15. Målet med träffarna är att möta andra i samma situation och få aktuell information som är anpassat för synskadade. Ledare Monica Bergdal hälsar alla välkomna!
Föreningsträffen i oktober hålls prel. 9.10. 
Anmälan om deltagande till ovanstående evenemang görs till distr.sekr. Ann-Sofie Grankulla, tfn 7234 880 eller 050-3795 658 eller via e-post: noss@multi.fi   
Mera information om verksamheten i medlemsbandet och föreningsspalten i ÖT på lördagar eller på www.fss.fi/noss 
Välkommen med i vår verksamhet! hälsar Styrelsen och Ann-Sofie.

Svenska synskadade i Mellersta Nyland
Hoppas att ni alla haft en avkopplande sommar i värmen.  Terminen startar sakteligen och aktiviteterna kommer igång. Alla goda ideér och tankar tar jag emot, så tveka inte att kontakta mig. 
Måndagsträffar 10.9 klockan 15.00-17.00 träffas vi på Kampens servicehus, Salomongatan 21. Vi börjar med kaffe och programmet startar 15.30.   Jenny-Maria Bergman från hrm (Helsingforsregionens miljötjänster) kommer och berättar om avfallshantering, sortering och återanvändning. Anmäl dig till kansliet senast den 7.9.
17.9 klockan 10-30-15.00 må bra-dag på Folkhälsanhuset, Vindgränden 6 i Hagalund Esbo. Det blir föreläsning och motion. Dagen är för synskadade och anhöriga. Anmäl dig till kansliet senast 13.9.
Obs! Ingen träff på Hörnan.
24.9 klockan 13.00-15.00 lunch på Hörnan. Efter lunchen får vi träffa den nya chefredaktören Henrika Jakobsson från tidningen FS. Anmäl dig senast den 21.9 till kansliet.
1.10 klockan 13.00-15.00 träffas vi på Hörnan var vi har frågesport med Monica Andersson. Kaffe med dopp blir det också.  
8.10 klockan 15.00-17.00 träffas vi på Kampens servicehus, Salomongatan 21. Vi börjar med kaffet varefter Nicole Renwall-Iivonen kommer och berättar om seniorinfo. Anmäl dig senast den 3.10 till kansliet.
Övrig verksamhet: 13.9 musikstund med Christian Holmqvist på Hörnan. Denna gång får vi höra honom berätta om swingmusiken. Anmälingar senast 12.9 till kansliet.
 20.9 torsdag klockan 18.00-20.00 kommer Oscar Ohlis och berättar om Valas. Den gamla handikappservicelagen är under arbete. Oscar berättar vad ändringarna kommer eventuellt att innebära för synskadade. 
Vattengymnastiken på Folkhälsans servicehus, Mannerheimbägen 97 har startat. Vattengymnastiken hålls fredagar klockan 10.00-11.00. Det ryms ännu med i gruppen, så anmäl dig till kansliet. Kursen är gratis.
6.9 Startar en styrke- och balansträning på Folkhälsans seniorhus, mannerheimvägen 97. Gruppen samlas torsdagar 13.30-14.30 i gymnastiksalen, och vi träffas 10 gånger under hösten. Deltagaravgiften är 15 euro per person. Anmälningarna görs till kansliet.
Kansliets kontaktuppgifter: Telefon: 0400 269 553, kansliet@ssmn.fi Verksamhetscentret: Parisgränden 2 A 3, 00560 Helsingfors svenska Synskadade i Mellersta Nyland
Svenska Synskadade i Västnyland
I och med att sommaren lider mot sitt slut är det dags att förbereda oss på höstens aktiviteter.
Höstens första månadsmöte håller vi redan lördagen den 8 september klockan 13.00 i Lyan. Då får vi besök av den nyblivna pensionären Britta Nyberg, som lämnar sitt arbete som rehabiliteringsrådgivare, men ändå inte föreningen och medlemmarna. Om FSS har hunnit utse Brittas efterträdare får vi förhoppningsvis också träffa henne eller honom.
Om du inte redan anmäl dig till månadsmötet, så ring genast Birgitta Nordström. Telefon 044 336 8060.
Höstens aktiviteter presenteras på månadsmötet och också då kan du komma med förslag. De bekanta aktiviteterna från tidigare kommer att fortsätta så länge intresse finns. 
En möjlighet kommer redan dagen efter månadsmötet: Vi kan söndagen den 9 september besöka kolmilan i Snappertuna. Den dagen river man milan i Malmbacka och gräver ut det träkol som bildats där. Ring till Börje Broberg på 044 5410 679 om du är intresserad.
I början av september planerar vi också en friluftsdag någonstans i Västnyland tillsammans med Folkhälsan. När det finns möjlighet till det kommer vi att ordna syntolkade bio- och teaterbesök, guidade besök på museer och andra intressanta besöksmål. Vi kommer också att fortsätt följa med fotboll, handboll och annan idrott, på plats och med syntolkning.
Har du idéer, frågor eller förslag går det bra att ringa till föreningens sekreterare Börje Broberg på telefon 044 5410 679 eller skicka e-post till adressen ssvn@brev.fi.
Svenska Synskadade i Östnyland
Svenska Synskadade i Östnylands fredagsträff den 7.9 är en punktskriftskurs med Paulina Hannus 4€/gång, kl 10-11.30 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå. 
Svenska Synskadade i Östnylands fredagsträff den 28.9 är en kaffestund kl 10 – 11.30 med medlemmarna och rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli på Espland, Drottninggatan 7 i Lovisa. Därefter lunch till självkostnadspris och en rundtur i Esplanden med Susanna Räihä.
Vasa Svenska Synskadade
Obs! Nya telefontider: Styrelsen beslöt vid sitt styrelsemöte 11.6.2018 att kansliets telefontid skall reduceras från och med 1.7.2018. Den nya tiden är: måndag – torsdag klockan 10-12. 
Telefonnumret är det samma eller 045-321 3320. E-posten fungerar dock som vanligt hela tiden, vasasynskadade@gmail.com. Övriga tider, vänligen kontakta ordförande Leif Karp, tfn 050-542 0286. 
Vattengymnastik. Vattengymnastiken i samarbete med Folkhälsan inleds i Smedsby Folkhälsans hus söndag 2.9 och pågår fram till och med söndag 9.12. Grupp 1: kl.12.45-13.30 och grupp 2: kl.13.30-14.15. Anmälan om deltagande och i vilken grupp du önskar delta senast 27.8. till kansliet kl.10-12. Ledare är Evelina Holmback tfn 044-347 0010.
Punktskrift på lyktan. Punktskriftsundervisningen startar på Lyktan, tisdag 4.9 kl.10 och fortsätter varannan vecka fram till och med tisdag 11.12. NYA deltagare är hjärtligt välkomna med och ombeds anmäla sig till kansliet senast 29.8 eller senare går också  och hoppa på undervisningen lite senare. Som punktskriftslärare fungerar Ritva Hagelberg och Margareta Öster.
Aktivt seniorliv på Lyktan.Höstens träffar för äldre synskadade i samarbete med Folkhälsan startar torsdag 6.9 kl.13-15.15 med Carina Blom (tfn 044-788 1026) och Maj-Britt Aspö som ledare. Därefter fortsätter träffarna under de två följande torsdagarna i september, 13.9 och 27.9.
Därefter återgår träffarna att vara på onsdagar 17.10, 31.10, 14.11 och 28.11. 
För serveringens skull, anmäl er till Febe under telefontiden måndag-torsdag kl.10-12.
Aktivt seniorliv i Närpes.Vi inleder höstens träffar för äldre synskadade i hotellet Red & Green med gemensam (frivillig och till självkostnadspris) lunch. Därefter diskussion, program och kaffe i samlingsrummet. Start tisdag 11.9 kl.12.30-15! Därefter tisdag 9.10, 13.11 och 11.12. 
Ledare Carina Blom, tfn 044-788 1026.
Friluftsdag vid meteorian vid Söderfjärden. Onsdag 12.9 kl.13 besöker vi Meterorian i Söderfjärden. Guidning och möjligen fågelskådning (om tranorna har anlänt) Därefter åker vi med buss till Café Cirkas på Stundars i Solf för att avnjuta eftermiddagskaffe med dopp. Pris för dagen är 10€/medlem. Anmäl dig senast 6.9 mellan kl.10-12.
Medlemsträff på lyktan.Torsdag 20.9 kl.13 kommer Helena Höglund-Rusk och berättar om ”Mathantverk – från början till slut” – hur använder vi höstens skörd på bästa sätt. Lotteri till förmån för föreningen. Gåvor mottas tacksamt på förhand eller samma dag om du har färskvaror! Sista anmälningsdag måndag 17.9 mellan kl.10-12.
Humorgruppen KAJ på Ritz, onsdag 7.11.2018. Vi har biljetter till humorgruppen KAJ:s föreställning ”Gambämark” till onsdag 7.11 kl.19. Biljetterna kostar 28€/person och som vanligt går ledsagare gratis. Vi har platser på rad 3, 4, 8 och 10. Meddela gärna vilket rad du vill sitta på vid anmälan. Bindande sista anmälningsdag är är 18.10. 
 Resa till Kroatien. På grund av att både distriktssekreteraren och många medlemmar är med på resan till Kroatien, 2-10.10 är kansliet och Lyktan stängd under den tiden. 
Har du föreningsärenden under den tiden, kontakta viceordförande Jan Sjöström på tfn 050-329 2036. Kontaktinformation: Alla anmälningar görs till distriktssekreterare Febe Mörk på tfn 045-321 3320 (må-to kl.10-12) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com. Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.   
Har du ärende till föreningen utöver kanslitiden, kan du kontakta ordförande eller någon annan i styrelsen. Ordförande är Leif Karp. Du når honom på telefon 050-542 0286 eller per e-post: leif.karp@netikka.fi

Åbolands Synskadade
SeniorSeminarium: Vem tar hand om mig nu? Informationstillfälle för seniorer på svenska. Tid: 25.9.2018 kl. 13.00–15.30 Plats: Aleksandrasalen, bakom Ortodoxa kyrkan, Universitetsgatan 19 B, Åbo. Arrangör: Äldrerådet i Åbo i samarbete med Folkhälsans Förbund, Åbo Svenska Pensionärsklubb och Luckan i Åbo. Program: Välkommen och inledning, Leif Westerén, medlem i äldrerådet i Åbo.	
Aktuellt om vårdreformen,Sandra Bergqvist, teamledare vid svenska enheten, Kommunförbundet.
Åbolands sjukhus nu och framåt, Mona Rönnholm, ekonomichef vid Åbolands sjukhus.  		
Pausgymnastik, Chatrin Kotka, koordinator för frivilligverksamhet i Åboland, Folkhälsans Förbund rf.
Sång och musik, Rasmus Basilier. 
Aktuellt om Åbo stads hälsovårdsservice, Katariina Kauniskangas, direktör för hälsoservice, välfärdssektorn, Åbo stad.	
Hemvård på svenska och Gunilla Fröberg, enhetsledare och Gemenskapsboendet i Luolavuori, Janna Lehtimäki enhetsansvarig, Folkhälsan Välfärd Ab. 
Kaffeservering och informationstorg från kl. 12.30. Vi ordnar transport ifall det finns intresserade deltagare från Kimito och Pargas, så anmäl intresset till Birgitta, Maggan eller Håkan senast 17.9.
Hjälpmedelsmässa, torsdagen den 11 oktober i Pargas Brandkårshuset mellan Klockan 12.00 och 19.00. Mer info från annons på sidan 19.
Kontaktuppgifter till föreningen: Ordförande Birgitta Storbacka telefon 0405 867 179. Styrelseledamot Margareta Söderblom telefon 0405 236 396. Distriktskoordinator Håkan Ström telefon 0400 151 322, tisdag till torsdag klockan 10.00 till 16.00
Med vänlig hälsning till alla från styrelsen.
Ålands Synskadade
Kommande aktiviteter är våra månadsträffar, som alltid är andra måndagen i månaden.
Har du frågor angående hjälpmedel för synskadade? Ring ögonpolikliniken tel. 535339 och tala med Mia Karlsson.
Välkommen som medlem i Ålands Synskadade r.f. antingen som ordinarie eller som stödjande medlem. 
Som ordinarie medlem krävs läkarintyg. Kontakta då ögonpolikliniken på tel. 535339 och tala med Maj Karlsson.
———