Finlands Synskadade nr 8, 2018
———
Finlands Synskadade är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 10 nummer/år i svartskrift, punktskrift, på CD och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 107. Nummer 9/2018 utkommer 8.11, deadline 23.10.
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Henrika Jakobsson Tfn 044 712 3017, e-post: henrika.jakobsson@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi.
Pärmbild: En svart labrador i förgrunden och i bakgrunden sitter en man med mörkt hår, mörkt skägg och vit-svartrandig pikéskjorta. Båda tittar förbi kameran åt vänster. Bakom mannen och hunden finns en röd trävägg. 
Foto: Vesa Ranta

Ledare: FSS är med och påverkar – nu gäller det
Flitigt samarbete mellan biblioteken och Celia
Länge efterlängtad telefon nu på marknaden
Juristens kommentar: En höst späckad med lagreformer
Positiva tankar präglade Må bra-dag i Hagalund
Resedagböckerna som blev till en bok
Utblick: Vi behöver alla varandra
Profilen: Hunden Toivo fyller Matti Laurilas liv med hopp
Insändare: Härliga dagar mitt i natur och kultur
Aktuellt
Aktuellt i distrikten

———
Ledare: FSS är med och påverkar – nu gäller det!
Text: Oscar Ohlis, Socialpolitisk sakkunnig
Den politiska hösten har sparkat i gång med fart och många lagberedningar som berör personer med en synnedsättning fortsätter. Till dessa hör bland annat den nya funktionshinderlagen samt klient- och patientlagen. Samtidigt börjar man redan i detta skede märka att det är tre val på intågande nästa år - debatten hårdnar och partierna börjar profilera sig med olika löften och ställningstaganden för att locka väljarna. 
Valåret inleds med riksdagsval och avslutas med val till Europa Parlamentet och landskapen samtidigt. Som väljare har du alla tiders möjligheter att påverka lokalt, nationellt och internationellt. Varje röst räknas och kan påverka slutresultatet. Riksdagsvalet i Sverige är ett gott exempel på detta då de rödgröna och Alliansen in i det sista tävlade om första platsen. Marginalerna är små och lätt blir det inte att bilda regering i vårt västra grannland.
Men, för att valen ska vara så demokratiska som möjligt, så är det upp till partierna och myndigheterna att information och valprogram är tillgängliga för alla. Synskadades riksförbund i Sverige genomförde under valet i Sverige en undersökning i 301 valstugor varav 96 procent saknade material som var tillgängligt för synskadade. Istället hänvisade man till partiernas hemsidor.  Problemet är att många synskadade inte har tillgång till internet. Dessutom hade partiernas webbplatser många brister vad gäller tillgängligheten. Resultatet är skrämmande och ett demokratiskt problem. Jag hoppas att partierna i Finland kan lära sig av detta och se till att det finns tillgängligt material inför vårens val. Hur ska man annars ta deras lovord om tillgänglighet på allvar om de inte ens klarar av att kommunicera utåt på ett tillgängligt sätt?
FSS kommer att vara med och påverka samt skapa opinion inför valen. Vi kommer att utforma ett intressepolitiskt program där vi lyfter upp de viktigaste frågorna för personer med en synnedsättning. Som medlem kan du också påverka opinionen genom att till exempel vara i kontakt med oss på kansliet, tala med en politiker, ställa kniviga frågor i en paneldebatt eller varför inte skriva en insändare till lokaltidningen? Du kan också ställa dig till förfogande i exempelvis landskapsvalet. Det är viktigt att det finns alternativ att välja bland och att kandidatbuketten hos partierna återspeglar samhället och dess olikheter. 
Vi har en intressant tid framför oss med alla dessa reformer och val. För att trygga service på svenska krävs det ett hårt jobb på alla nivåer. Tufft lär det bli, men inte alls omöjligt.
———
Flitigt samarbete mellan biblioteken och Celia
Text och foto: Henrika Jakobsson
Tillgänglighet, vad innebär det egentligen? Det är några av frågorna som kunskapscentret Celia funderar på i sitt arbete. Celia ansvarar för utgivningen av tillgänglig litteratur i Finland, bland annat talböcker och punktskriftsböcker. 
Minna von Zansen, som jobbar som direktör för kundrelationer vid Celia, tillbringade nyligen två månader på tjänstemannautbyte vid Myndigheten för tillgängliga medier i Stockholm. 
Vad handlade ditt utbyte om?
– Tjänstemannautbytet finansieras av utbildningsstyrelsen och är till för att tjänstemän kan bekanta sig med liknande myndigheter i norden. Myndigheten för tillgängliga medier i Sverige motsvarar Celias verksamhet till stor grad. Jag hade varit där innan och kände personalen i och med vårt nordiska samarbete. MTM har för tillfället sitt kontor nära Globen, men ska omlokaliseras till Malmö efter beslut från regeringen. Det här är så klart en stor omställning för personalen där. Det är ett stort projekt att överföra kunskapen då de flesta i personalen inte kommer att flytta med verksamheten till Malmö. Jag jobbade mycket med att samla in den nödvändiga kunskapen som måste föras över. 
Till von Zansens arbetsuppgifter ingår det ansvar för kommunikation och marknadsföring, olika samarbetsprojekt och utvecklingsarbete.  Celia samarbetar med till exempel skolor, bibliotek och vårdanstalter. 
 – Det kanske viktigaste vi lärt oss av svenskarna är hur man ska samarbeta med biblioteken. De började redan på 80-talet samarbeta med kommunerna och biblioteken för att uppnå bättre tillgänglighet för alla. I Finland inledde vi projektet år 2012. Biblioteken har varit väldigt positiva och öppna för ett samarbete med oss.
Modell från Sverige
Celia jobbar med samarbetsmodellen från Sverige och tillämpar den på kommunala bibliotek och på högskolebibliotek. 
– Målet är att alla orter i Finland ska vara likvärdiga i frågan om att erbjuda tillgänglig information. Vi jobbar tillsammans med så gott som alla kommuner i Finland. Det är endast några små kommuner som inte är med. Alla kommuninvånare överallt ska ha likadan och likvärdig tillgång till våra tjänster. Servicepunkten ska finnas nära, om det då är skolbibliotek eller kommunalbibliotek, säger von Zansen.   
I dagens läge försöker de kommunala biblioteken själva nå ut till dem som behöver Celias tjänster.  De lokala biblioteken försöker också locka till sig nya användare till Celias tjänster. Biblioteken kan registrera nya användare och hjälpa till på andra sätt. 
 – Det är omöjligt för Celia att ensam nå ut till alla användare runt om i Finland. Det finns ett stort behov av de här tjänsterna. De kommersiella tjänsterna räckte inte till, och det märkte biblioteken. Samarbetet är så klart frivilligt och de får jobba med oss hur de vill, men det finns en klar modell, berättar von Zansen. 
Biblioteken har också intresserat sig för vad tillgänglighet verkligen betyder. Det är inte bara en rullstolsramp så att man kommer in i byggnaden utan mycket mer än så. Tillgänglighet gäller också information och kunskap.
- Biblioteken är till för alla medborgare, men vad betyder det egentligen? Det här var en tanke som vi hade bakom projektet. 
Inget fysiskt material
I dagens läge är allt Celias material i digital form. Det finns inte längre något fysiskt bibliotek i Helsingfors, utan talböckerna och punktskriftsböckerna beställs av användarna eller biblioteken. 
 - Det fanns förr ett stort boklager i huset men nu finns allt enbart digitalt. Digitaliseringen har fört med sig många positiva aspekter, förr var det till exempel problematiskt med c-kassetter som skickades runt till användare och som lätt gick sönder. Det var inte så roligt att vänta på någon bok i flera månader och när man väl fick den så hade kanske en av kassetterna gått sönder. Nu är det enklare när man kan bränna på cd som håller bättre eller låna digitalt då man får materialet mycket snabbare, säger von Zansen. 
Minna von Zansen tror att behovet av talböcker växer i framtiden, eftersom befolkningen blir äldre och många kanske inte är intresserade av att lära sig läsa punktskrift.
 – Förlagen blir hela tiden bättre och bättre på att ge ut material i olika format. Många ger till exempel ut böckerna i ljudversion utan att vi behöver blanda oss i, säger hon. 

Faktaruta:

Namn: Minna von Zansen
Ålder: 46
Bor: Helsingfors
Familj: Dotter och man
Fritidsintresse: Stugan som ligger på en holme i Helsingfors skärgård
Bildtext: INTE DIGITALT. De taktila bilderböckerna är några av de få produkter som ännu finns i fysisk form i hyllan på kunskapscentret Celia.
Syntolkning:
Bild 1: Minna von Zansen står vid en bokhylla och håller i en taktil bilderbok för barn. Kvinnan tittar rakt in i kameran och ler. Hon har ljust kort hår, glasögon och en vit-blårandig tröja. 
Bild 2: Bild på taktila bilderböcker på en hylla. 

———
Länge efterlängtad mobiltelefon nu på marknaden
Text: Cristian Söderberg
I våras utkom den första smarttelefonen med knappar och talsyntes på marknaden i Finland. Nu har samma tillverkare kommit ut med en enklare och billigare modell som heter Minivision.
Priset på telefonen är relativt högt, men det finns ingen annan lättanvänd bastelefon med fysiska knappar och fullständig talsyntes på marknaden för tillfället. Telefonens fysiska storlek är ungefär som en Nokia C5 –knapptelefon. Den är betydligt mindre än storebror Smartvision 2 av samma tillverkare, det vill säga franskägda företaget Kapsys. 
Övre delen av telefonen består av skärmen och den nedre delen av telefonens framsida består av knapparna. Upplägget är likt en Nokias, det vill säga en fyrkantig navigeringsknapp, två funktionsknappar, grön och röd lur för att svara eller avsluta samtal samt sifferknappar för att slå in nummer. Minivisions knappar är taktila, det är tydliga i och med bra svart-vit kontrast och det finns ett kännbart mellanrum mellan knapparna.
Telefonen är lätt att hantera och använda, i synnerhet om man använt Nokia-telefoner eller Doro-telefoner tidigare känns hanteringen väldigt bekant.
Bashantering
Telefonen har en fullständig talsyntes, som läser upp det aktiva fältet som till exempel ett objekt i menyn, ett namn i kontaktlistan och så vidare. Detta innebär att telefonen lämpar sig för gravt synskadade användare som behöver talsyntes för att kunna hantera telefoner. Telefonen har också valbart teckensnitt som kan ställas in till relativt stor storlek. Det går också att ställa in olika färgscheman, därmed lämpar telefonen sig från fall till fall också för svagsynta användare som behöver stort teckensnitt och bra kontraster för att hantera telefoner.
Att ringa ett nummer går snabbt och enkelt då man genast från startskärmen kan mata in siffrorna för att slutligen trycka på gröna luren för att ringa upp.
Textinmatning fungerar på det klassiska viset genom att trycka ett antal gånger på sifferknapparna för att få fram rätt bokstav.
Diktering
Med Minivision kan man diktera, alltså använda sin egen röst för att mata in text eller nummer. För att dikteringen ska aktiveras måste man befinna sig i en redigeringsruta. Dikteringen kommer igång genom att hålla ok-knappen nedtryck i cirka två sekunder var efter det hörs en ljudsignal. Efter ljudsignalen kan man diktera sin text som man till exmpel vill skriva i ett meddelande. Då man tystnar formar telefonen automatiskt orden som text och talsyntesen läser upp den dikterade meningen. Man kan också använda diktering för att slå in ett telefonnummer.    
Diktering kräver internetförbindelse. Dikteringen möjliggör inte röstkommandon, det vill säga man kan inte ge röstkommandon åt telefonen för att till exempel ringa upp någon från kontakterna. 
Kapsys Minivision är en lättanvänd bastelefon för dem som inte behöver funktionerna av en smarttelefon. 
Bildtext: MINDRE. Den nya Kapsys Minivison (till vänster) är betydligt mindre och förmånligare än storebror Smartvision 2.
Syntolkning: Bild 1: Två vita mobiltelefoner bredvid varandra. Den till vänster är mindre och den till höger är större. 
Bild 2: Baksidan på de två vita mobiltelefonerna.

———
Juristens kommentar: En höst späckad med lagreformer
Text: Elias Vartio, Juridiskt ombud, SAMS
Många lagförslag som berör funktionshindersektorn är på väg till riksdagen under hösten. Vårdreformen fortskrider, men också sammanslagningen av funktionshinderlagarna förbereds (s.k. VALAS). Dessutom är också kundavgiftslagen samt klient- och patientlagen på gång (s.k. IMO-lagen). Flera av lagarna förväntas träda ikraft 2020, men utmaningar finns. Riksdagen jobbar på högvarv eftersom valperioden närmar sig sitt slut och 2019 års riksdagsval hägrar. Det finns en risk att alla lagförslag inte hinner behandlas av den sittande riksdagen.
Hur det går med landskaps- och vårdreformen som har varit på gång sedan 2006 är oklart. Enligt pressen verkar reformen få stöd av en väldigt knapp majoritet. Lagpaketet om vårdreformen behandlas för tillfället av riksdagens social- och hälsovårdsutskott.  Enligt uppgifter kommer det här utskottet inte att höra experter. Det betyder att hörandena – i bästa fall –flyttas till oktober då grundlagsutskottet behandlar lagarna. Tiden är alltså knapp och utgången är det svårt att sia om. Om centern får sina landskap och om samlingspartiet sin valfrihet ter sig under skrivande stund allt mera osäkert. Kommer det att finnas politisk enighet och vilja att driva igenom den enorma förvaltnings- och skattereformen? Det återstår att se. Med tanke på funktionshindersfältet finns det en risk att även nådda framsteg går till spillo om lagpaketet inte godkänns under hösten.
Bättre tillgång – får inte kosta!
Den nya kundavgiftslagen för social- och hälsovårdstjänster som är på utlåtande är relevant med tanke på tillgång till tjänster för personer med funktionsnedsättningar. Då kundavgifterna blir den enda inkomstkällan som landskapen har kontroll över har man velat stärka bestämmelserna på lagnivå. Lagstiftaren vill att tjänsterna inom social- och hälsovården blir mera tillgängliga på ett jämlikare sätt. Tillämpningen av lagen får inte bli dyrare för samhället, det vill säga den ska vara kostnadsneutral.  Det här är inte helt oproblematisk, eftersom vissa saker helt enkelt  kostar mera. Exempelvis har regeringspropositionen utgått från att all hälsovårdsservice skulle vara avgiftsfritt för alla minderåriga barn. Tanken om fri hälsovård för barn är vacker. Men i kombination med en lag som inte får medföra ökade kostnader kan det resultera i att andra klientavgifter höjs istället. Det kan betyda att andra användare av tjänster – så som personer med funktionsnedsättning – blir ekonomiskt lidande. SAMS arbetar för att kundavgifterna inte ska utgöra ett hinder eller en tröskel för någon att söka den vård och service som den behöver. 
Tillämpningen förstärks
Med lagreformerna vill man förverkliga målsättningarna i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Sammanslagningen av handikappservicelagen och specialomsorgslagen för personer med utvecklingsstörning är ett exempel på det här. I enlighet med konventionen utgår lagförslaget från att stödet ska ges utgående från individuella behov och inte längre på basis av diagnos. I bästa fall får personer som i dagsläget faller mellan stolarna det stöd som de behöver. 
Regleringen som berör självbestämmande och begränsningsåtgärder har bakats in i klient- och patientlagen. Lagpaketet är gedigen: själva lagtexten omfattar 31 kapitel, 74 sidor och 242 paragrafer!  Det här kommer att betyda satsningar på både instruktioner om och utbildning av personal och beslutsfattare i hur lagen ska tolkas. Funktionshinderjurist Jukka Kumpuvuori anser att många olägenheter som finns i dag, inte beror på själva lagen, utan på tillämpningen av den. Jag håller med.  De här lagarna tillämpas på ett skiftande sätt i olika delar av landet.  Det är förståeligt då kommunerna har varierande resurser och förutsättningar. Att en bredare helhet axlar ansvaret och att en mera enhetlig tolkning av lagen införs är mycket välkommet – och egentligen är det en nödvändighet för att försäkra allas lika möjligheter till deltagande och tillgång till service och vård i samhället. 

———
Positiva tankar präglade Må bra-dag i Hagalund
Text: Henrika Jakobsson
Måndagen den 17.9 ordnades en Må bra-dag på Folkhälsanhuset i Hagalund i samarbete med FSS och Folkhälsan. Nio deltagare hade trotsat höstregnet och tagit sig till Vindgränden 6 för att ta del av programmet. 
Efter inledning och presentationsrunda bland deltagarna höll Nina Hongell-Ekholm från Folkhälsan en föreläsning om makten av att styra sina tankar. 
– Det går att programmera om hjärnan till att tänka positivt. Man kan inte alltid välja vad som händer en i livet men man kan välja hurdana tankar man tänker, sade Hongell-Ekholm.      
Deltagarna fick sedan diskutera i smågrupper om vad som ger och tar energi i vardagen fram till lunch. 
Efter den gemensamma matpausen samlades grupperna igen för att fortsätta diskutera. Hongell-Ekholm uppmuntrade deltagarna att säga högt något som är positivt just nu i livet. För vissa var det lättare och för vissa svårare att komma på något positivt, men poängen var att alla hittade något positivt i sina liv efter en stunds funderande. 
Eftermiddagen avrundades med stolsgymnastik inomhus eftersom det planerade utomhusprogrammet inte lockade i busvädret. Må bra-dagen avslutades med kaffe och trevlig samvaro. Skribenten åkte hem med en fast övertygelse om att själv försöka tänka mer positivt de följande dagarna, och förhoppningsvis påminnas om styrkan i positivt tänkande i framtiden också.
Syntolkning:  Sex personer sitter kring ett vitt bord. De andra tittar på en kvinna i ljusblå tröja som sitter i ändan av bordet och pratar.

———
Resedagböckerna som blev till en bok
Text: Henrika Jakobsson
Äventyr, resedagböcker och roliga berättelser ledde till tanken om att skriva en bok. I höst debuterar FSS ordförande Gunilla Löfman som författare med boken ”...att se...”. 
Oktober månad innehåller mycket nytt för Nagubon Gunilla Löfman. Hennes första bok kommer ut på marknaden och hon kommer också att presentera den på Helsingfors bokmässa. Resan hit började redan år 2012 då Löfmans sambo gick bort. Hon bestämde sig då för att hon ville göra något nytt som hon aldrig gjort tidigare. 
 – Jag hade rest mycket i grupp i samband med mina uppdrag inom FSS.  Nu ville jag ta reda på om jag vågar resa ensam så jag beslöt mig för att åka till Tallinn. Jag var jätterädd för att sätta mig på bussen och komma fram till färjeterminalen. Jag ser bra att gå men jag kan inte läsa skyltar. 
Trots rädslan gick resan bra och Löfman bestämde sig för att ge sig ut på fler äventyr ensam. Hon började skriva resedagböcker och roliga berättelser om vad som hon varit med om på resorna. Vänner och bekanta som tog del av texterna uppmanade Löfman att göra berättelserna till en bok.  
 – I boken har jag vävt in fakta om samhället, utbildning och arbetsliv för synskadade. När jag har skrivit boken har jag tänkt att jag skriver för seende människor. Min målsättning är att både med äventyr och humor samtidigt lyfta upp rätt allvarliga saker. 
Det här poängterar också förlaget i beskrivningen av boken. ”Gunilla Löfman beskriver vardagen för synskadade på ett osedvanligt mjukt sätt” .
– Som seende är man så rädd att få problem med synen så man kanske inte vill ta till sig det som står i boken. Därför är det viktigt att också ha med roliga historier, funderar Löfman. 
Resan fortsatte till Senegal
Löfmans bok utspelar sig till stora delar i Senegal. Det var efter en resa till Bangkok, för att medverka World Blind Unions konferens, som hon fick kontakt med synskadade Moussa Thiare från Senegal. I ett e-postmeddelande skriver Thiare att det inte finns talböcker i Senegal.
 – I stället för att renovera köket så åkte jag till Senegal. Jag kände att jag ville göra något. Jag tänkte nog för mig själv att jag inte är riktigt klok, men jag hade ett behov att testa om det går att som enskild person förändra någonting. Sedan dess har jag sammanlagt bott ett drygt halvår i Senegal. 
Och visst har resorna burit frukt. I januari 2017 hölls ett möte på undervisningsministeriet i Senegal då det beslöts att Senegal får tekniskt och ekonomiskt stöd för att bygga upp ett elektroniskt bibliotek med tillgängligt material som stöder skolsystemet. 
Funderar redan på nästa bok
Debutverket har knappt hunnit komma från tryckeriet men Löfman har redan planer på nästa bok. Den skulle heta ”Mera att se” och den ska fyllas med andra synskadade personers berättelser. 
 – Jag är väldigt nervös över hur FSS medlemmar ska ta emot boken. Det här är min berättelse, men samtidigt brinner jag för att kunna berätta om hur andra som har det svårare upplever sin vardag.  
Enligt Löfman är det viktigt att man tar upp svåra saker på ett läsarvänligt sätt och att det behövs både glada och ledsamma berättelser för att föra fram ett budskap.
 – Jag har varit lyckligt lottad som har kunnat göra alla de här resorna och upplevt alla de här sakerna trots att min syn har blivit sämre. Det är inte alla som har möjlighet till det jag har haft möjlighet till. Boken är också i det avseendet riktad till seende, för de som har en synnedsättning känner redan till en stor del av det som jag skriver om. 
Boken ”... att se ...” utkommer i höst på Labyrinth Books både som tryckt bok och som talbok i samarbete med Celia. Boken presenteras på årets bokmässa i Helsingfors lördagen den 27.10 på Edith Södergran-scenen klockan 19.
Faktaruta:  Namn: Gunilla Löfman, Ålder: 67, Bor: I Nagu, Familj: Dotter med familj, Gör: Njuter i naturen, skriver, är ordförande för FSS, vice ordförande för Stiftelsen Blindgården, Brinner för: Att förändra världen för personer med synskada.
Syntolkning: Gunilla Löfman står lutad mot en grå-blå vägg och tittar upp mot himlen. Hon har kort blont hår, glasögon och händerna håller hon knäppta vid magen
———
”Jag har träffat så många fantastiska människor genom mitt jobb”
Text: Henrika Jakobsson
Det är kanske för sista gången Britta Nyberg står inför blivande närvårdare på Axxell i Karis och berättar om synskador och olika hjälpmedel. Efter sju år och sju månader som FSS:s rehabiliteringsrådgivare är det dags för henne att pensionera sig och lämna över arbetet till nya krafter. 

Britta Nyberg har en lång karriär inom sjukvårdsbranschen bakom sig. Hon började som mentalvårdarvikarie, utbildade sig till hjälpskötare och därefter till sjukskötare. Före tiden på FSS jobbade hon som lungrehabiliteringshandledare på Västra Nylands sjukhus. Genom sina jobb har hon gjort många hembesök hos klienter och hon älskar att jobba med människor. 
– Jag visste faktiskt hemskt lite om synskador och synnedsättningar då jag började jobba på FSS fast jag hade jobbat inom sjukvårdsbranschen hela mitt yrkesliv och nog träffat personer med synskador. Jag har haft stor nytta av min bakgrund som sjukskötare i arbetet som rehabiliteringsrådgivare. I bland har det också varit svårt för mig att inte blanda mig i klienternas andra hälsofrågor, men jag har försökt hålla mig, säger Nyberg och skrattar. 
Kämpar för andras rättigheter
Det bästa med jobbet som rehabiliteringsrådgivare har varit att få hjälpa människor och att få träffa många olika personer och personligheter. 
– Jag slåss verkligen för mina klienters rättigheter. Jag är inte rädd att påtala orättvisor och felbehandlingar, det finns ingen läkare som jag inte vågor ifrågasätta och säga emot, säger Nyberg. 
Hårt jobb behöver också motvikt. På fritiden tycker Nyberg om att sjunga i kör, stå i köket, och att jobba som frivillig vid soldathemmet i Dragsvik. Däremellan åker hon till London för att sköta sina barnbarn, eftersom hennes båda barn bor där med sina familjer. Och det är just det här hon tänker ägna sig åt nu när hon inte längre fyller sina dagar med rehabiliteringsarbete. 
 – Jag är också väldigt bra på att lata mig, skrattar Nyberg. 
Uppskattad föreläsare
Nyberg har föreläst för studerande på Axxell otaliga gånger under sin tid på FSS. Hennes gästspel är uppskattade av både lärare och elever. 
 – En höjdpunkt brukar vara då eleverna får prova simuleringsglasögonen, de brukar bli mycket fnitter, berättar Nyberg. 
Den här dagen har Nyberg också bett erfarenhetstalare Anita Åkerfelt komma med och berätta om hur det är att leva som synskadad och framförallt hur det är att ha ledarhund. Hennes ledarhund Gaia är självfallet med och visar hur exemplariska ledarhundar ska uppföra sig, det vill säga ligga snällt på golvet medan matte Anita pratar. 
När föreläsningen är slut avtackas Britta Nyberg och några elever vill ännu prova på hur det är att röra sig med simuleringsglasögonen. Det hjälper Nyberg gärna till med. 
– Jag har varit glad över att stiga upp och gå på jobb varje dag. Alla dagar har varit olika, givande och spännande, säger Nyberg. 
Britta Nybergs efterträdare heter Tina Hultgren och börjar jobba på FSS som rehabiliteringsrådgivare den 10 oktober.
Syntolkning: Bild 1: Britta Nyberg står i ett klassrum och pratar. Hon rör ivrigt på händerna medan hon pratar. Hon har vitt kort hår, glasögon och en mörk kofta och en ljusare blus under. 
Bild 2: Två kvinnor, Britta Nyberg och Anita Åkerfelt, står bredvid varandra i ett klassrum. Bredvid Åkerfelt sitter en ljus labrador, ledarhunden Gaia. 

———
Vi behöver alla varandra
Text: Ole Norrback, Ordförande för Finlands Svenska Pensionärer
Minoriteter har ofta svårt att få sin röst hörd. Med ett sakligt agerande och en trovärdig argumentering kan en minoritet stärka sin ställning. Minoritetens storlek kan också ha betydelse för hur den bemöts och noteras. Speciellt utsatta kan minoriteter inom en minoritet vara. Svenskspråkiga med funktionshinder är minoriteter inom minoriteten. Det är en utmaning att se till att alla dessa får det stöd och den vård de behöver. 
Att vara liten är ändå inte bara en nackdel. Sammanhållningen och samhörigheten kan vara starkare i små grupper. Forskare säger ju att svenskspråkiga i genomsnitt är friskare och lever längre, inte på grund av generna, utan tack vara de tätare sociala nätverken.
När man är liten är man mera beroende av andra. Antalet organisationer, som verkar för och bland svenskspråkiga personer med funktionshinder är rätt stort. Däremot är samarbetet dem emellan inte speciellt omfattande. Några är välresurserade, men i relation till behoven har de flesta knappa resurser. Då kunde man väl förvänta sig att ett praktiskt samarbete skulle kunna ge mervärde, när det gäller sådant som specialkunnande bland personalen, utrymmen, IT samt service till medlemmarna. Sådant samarbete finns bara i blygsam omfattning.
De planerade förändringarna av social- och hälsovården borde rimligen öka intresset för samarbete. Av erfarenhet vet vi att när stora förändringar sker, kan de påverka mest, som har klara, egna planer. Tysta och små grupper glöms lätt i sådana sammanhang. Speciellt väl samordnade är ju de svenska organisationerna inte. Nu har företrädare för organisationerna träffats några gånger - igen – och viljan att öka samarbetet finns. En viss misstänksamhet finns dock, mest omotiverad, och gemensamma möten är viktiga för att undanröja den. De verkliga skillnaderna i åsikterna är mycket små, men målsättningen: Kvalitativ vård och service för alla dem som vill få den på svenska, är gemensam. 
Lagstiftningen beaktar väl rättigheterna till vård och omsorg på svenska, men verkligheten svarar i allt mindre utsträckning mot det lagen stadgar. När orden ”i mån av möjlighet” avlägsnats från regeringens lagförslag om omorganiseringen av social- och hälsovården, så är de lagarna inte heller ett problem ur svensk synvinkel längre. 
När lagarna inte ger den avsedda tryggheten på svenska, ökar vårt eget ansvar för hur social- och hälsovården bör ordnas. För att lyckas krävs ett betydligt bredare och djupare samarbete. Mera samarbete är inget hot mot den nuvarande verksamheten i våra organisationer, däremot blir ett uteblivet samarbete, åtminstone på sikt ett verkligt hot. 

Missar vi nu möjligheten att samordna oss, kommer social- och hälsovården på svenska att försvagas ytterligare. Då ingen av oss vill det bör vi visa vårt gemensamma ansvar i formuleringen av gemensamma mål och i konkret samarbete, som resulterar i svenska strukturer så långt det är möjligt. Utmaningen borde nu sporra oss alla.
———
Hunden Toivo fyller Matti Laurilas liv med hopp
Text: Sari Karjalainen Foto: Vesa Ranta Översättning: Simon Kvarnström
Matti Laurila har nyligen fått hopp med stort H i sitt liv. Hoppet är en svart labrador som heter Toivo (svensk översättning; hopp). Toivo var i början litet förbryllad över det nya samarbetet, men har ändå charmat de närstående med sitt lugna väsen.
– Hunden var en så stor sak för mig att den fick mig att skriva om radioandakten, ler Matti Laurila 55, som arbetar som sekreterare vid Uleåborgs kyrkoskifts internationella ärenden.  Andakten sändes i Yle radio ettan fredagen den 7.9 2018 klockan 18. 
Matti Laurila är glad över att hans syn har försvagats så långsamt att han alltid kunnat anpassa sig väl till det nya läget. Han diagnostiserades med den ärftliga sjukdomen retinitis pigmentosa redan som åttaåring, men detta påverkade nästan inte alls hans skolgång. 
– Först i slutet av gymnasiet fick jag en effektivare lampa. Efter det har lamporna blivit större och läshastigheten blivit långsammare. Sedan har jag i arbetslivet börjat använda textförstoringsanordning och en dator med talsyntes. 
Hustrun föreslog ledarhund
För några år sedan tog Mattis fru Vuokko upp samtalet om en ledarhund. Laurila var säker på att ledarhundar endast beviljas till blinda. Han blev tvungen att korrigera sin uppfattning då Uleåborgs universitetssjukhus handledare för rörelseförmåga besökte Laurilas och konstaterade att den svårt svagsynte Matti har tillräckliga grunder för att ansöka om ledarhund. 
 – Här är vi nu, och ledarhunden verkar lämplig, inte minst tack vare hundens fina namn, skrattar han. 
Församlingsarbete
Laurila blev bekant med hustrun Vuokko redan under studietiden på teologiska fakulteten. Redan i skriftskoleålder visste Laurila att han vill bli präst. Hans fru är också präst och arbetar som familjerådgivare i Uleåborgs församlingar. De bildade familj och de fick fyra barn, som nu är vuxna. 
 – Mitt jobb är främst bakgrundsarbete, som riktas till församlingens anställda och frivilliga, som har att göra med internationella frågor. Min uppgift är att ordna vidareutbildning, olika förhandlingsdagar och evenemang gällande till exempel missionsarbete, internationell diakoni och invandrings- eller vänskapsförsamlingsarbete. 
Uleåborgs kyrkostift är tusen kilometer långt om man kör med bil från ända till ända; Perho i söder och Lappland i norr. Laurila reser främst med flyg, eftersom järnvägen mellan Seinäjoki och Uleåborg de senaste åren varit under reparation. 
– Förra vintern reste jag 8-10 dagar i månaden. Över hälften av arbetsdagarna är jag på kontoret i Uleåborg, men ganska ofta blir de resor som räcker över natten. 
– Att röra mig har inte ännu varit ett sådant hinder att jag inte skulle klara av mitt jobb.
Utmaningar i parförhållandet
Laurila funderar på hur hans synskada belastar förhållandet mellan honom och hans fru. Hans fru sköter gräsklippningen, tankar bilen i regnväder, skjutsar på barnen och andra, så definitivt är parförhållandet tvunget att anta nya mönster ibland. 
– Fastän min synskada har varit en utmaning för vårt förhållande, har den också gett något. Jag har märkt hur viktigt det är att visa sina känslor. Vi är naturligtvis bästa vänner med min fru och varit beredda att möta stora utmaningar. 
Laurila upplever också att han fått en vilja att förstå livets skörhet; att det bakom många begränsningar kan finnas mycket positivt. 
– Handikapp är en sorts begränsning, någon annan kan igen vara blyg till sin karaktär vilket också begränsar. Somliga kan ha tunga erfarenheter från barndomen som lett till att hen blivit försiktig. Min egen synskada gör mig mer ödmjuk i möten med människor, säger han. 
Gemensamma resor
Hela familjen Laurila tillbringade åren 1997-98 i Israel. Matti studerade Bibelns arkeologi och judendomens historia under vistelsen. År 2009, när två av barnen redan var på egna vägar, bodde de ett halvt år i Nepal. De var ditskickade av Finlands missionsförening och gjorde en kartläggning av blindas livssituation i landet. 
Laurila tycker det är synd att inte längre kunna avskilja människors ansikten, miner och gester. Människors interaktion är till stor del icke-verbal kommunikation. En del kan man höra utgående från tonläget, men att man inte ser den andras miner och gester kan leda till missförstånd. 
– Om den andra plötsligt tystnar efter att jag sagt något kan det betyda att han är av samma åsikt, men det kan också betyda att hen är överraskad, konfunderad eller irriterad. Tystnad kan betyda många saker, men när jag inte ser miner, är det svårt för mig att reagera eller korrigera det jag sagt. 
Laurila skulle också vilja se all den skönhet som finns i världen. Också Toivo-hundens blick skulle husse vilja se. 
Hopp om att röra på sig självständigt
Matti Laurila drömmer om att springa och skida med Toivo. Han har aktivt hållit på med båda grenarna hela sitt liv, men den försvagade synen har börjat märkas. Han har därför nu haft med en kompis på rundorna. Senaste vinter skidade han 333 kilometer.                       
Ända fram till trettio var Laurila cyklist, men var sedan tvungen att överge cyklandet. Han visste inte då att tandemcykeln passar bra för synskadade, han tyckte att det var en pajascykel. Till slut skaffade paret en sådan, och nu har de åkt runt på tandem bland annat på Åland. 
– Som helhet är jag nöjd och tacksam över mitt liv med alla dess utmaningar. Den egna kristna tron är en betydande kraftkälla i mitt liv, och därmed är mitt arbete en väldigt positiv sak, säger Matti Laurila.
Syntolkning: Bild 1: Matti Laurila sitter på knä på en grön gräsmatta. Han håller i en svart labrador som sitter bredvid honom. Mannen tittar rakt in i kameran och ler. Han är iklädd t-skjorta och shorts. Hunden tittar också rakt in i kameran. I bakgrunden finns ett parkliknade område med gröna träd. 
Bild 2: Laurila i svart prästdräkt sitter och skriver vid en bärbar dator. 

———
Insändare: Härliga dagar mitt i natur och kultur
Text: Madeleine Linder
Sent i augusti reste vi från Sverige för att tillsammans med nya och gamla vänner få uppleva några spännande och smakrika dagar. Smakrika, eftersom vi åkte till en ladugård där vi fick äta goda bakverk och dessutom känna doften av hembakat bröd. Dofter var det gott om. Djur av alla möjliga slag kacklade och bölade i takt med Ullas Nisse. Nisse var ledarhunden som var med på resan och han muttrade lite skeptiskt mot alla djur, som var nya bekantskaper för honom. Päls eller fjäder, men klappa hellre mig, tyckte han. På hemvägen pratades det i bussen om allt gott vi försett oss med i butiken, i den lilla hantverksaffären och om djuren några av oss klappat och matat.
Ett kyrkobesök fick vi vara med om i Vichtis kyrka. En presentation av den gamla kyrkan av en påläst och kunnig guide.
Under dagarna var vi också på en gammal herrgård, där vi fick höra om släkten som bott där och hur de nu drev gården vidare genom att inkvartera resande. Ett fint gammalt hus med mestadels tidsenlig inredning. Gården drev fortfarande ett säteri och en av hästarna hade flyttat till Sverige för att fortsätta sitt liv som svensk. Jag har aldrig bjudits på paj efter paj. Det var en upplevelse som jag gärna upprepar. Laxpaj och lingonpaj. Riktigt gott. Vi hann också med ett besök på hembygdsmuseum, där det fanns tusentals saker från olika tidsepoker. Museébesök tycker jag alltid är så berikande, eftersom vår historia speglar hur livet levdes förr genom saker.
Det som föll mig mest i smaken var en väldigt innehållsrik föreläsning om omgivningarnas historia. Det var den första aktiviteten på lägret och jag blev så engagerad att jag var rädd för att mina nya vänner skulle börja oroa sig för att jag kanske skulle prata oavbrutet under våra gemensamma dagar.
Det blir lätt så när något fängslar mig. 

Kvällarna ägnades åt bastubad i sjö eller balja. Jag ägnade mig mest åt att prata med alla trevliga människor och att slå efter myggor, för myggor var det gott om. Kvällarna innebar också sång och musik från alla kunniga lägermänniskor och varför inte låta sig smaka av vad grillen hade att erbjuda. Majskolv och korv är ju en bra avslutning på en bra dag.
Vi spelade också ett sällskapspel, som jag tror hette Mölkky. I god anda tävlade de som ville delta mot varann och duktiga var alla, men det kan ju bara bli en som vinner.
Vi bodde i ett väldigt trevligt hus som var mycket lätt att hitta i. Bra var också att vi hade toa/dusch gemensamt. Har ni tänkt på vad mycket man hinner prata om i toalettkön? Ett bra sätt att knyta kontakter.
Jag är glad att jag fick möjlighet att delta och att min vän Rut, som numera bor i Sverige, frågade mig om jag ville ut och äventyra med henne och hennes vän Anja. Anja som var vår gemensamma ledsagare gjorde bra insatser, inte minst genom översättning. Språket är inte så självklart som jag trodde. Att paja en hund innebär inte att krossa den, som det betyder på svenska. Att äta en örfil är otänkbart i Sverige. Det är att få ett slag över kinden.
Ett stort tack till er alla, som gjorde dessa dagar till något att minnas och något att berätta för SRF här i Göteborg. 
Text:  Madeleine Linder Foto: Gunlög Ilkko
Sommarlägret hölls i Vichtis på Enä-seppä kursgård 28-30.8.
Bildtext: LURVIGA VÄNNER. Deltagarna fick bland annat träffa söta djur på gården.
Syntolkning: Bild 1: Ljusa och bruna får står i en inhägnad på ett öppet fält. Marken är brun och ställvis finns fläckar med grönt gräs. 
Bild 2: Lägerdeltagare sitter vid bord och bänkar inomhus. 
Bild 3: En man i keps och grön tröja står på ett fält och håller en liten get i famnen. 

———
Havsutflykt för ungdomar i Österbotten
Text: Febe Mörk och Ann-Sofi Grankulla
Lördagen den 8 september hade vi höstens första ungdomsträff. 
Kl.13 samlades ett glatt gäng på 11 personer vid Fränsvikens båthamn i Larsmo och åkte med Ann-Sofie och Peter Grankullas båt ut till deras sommarstuga på Yttre Berggrynnan i Bosund/Larsmo skärgård. Vädret var absolut perfekt! Nästan så att det var mera sommar än höst med strålande sol, svag vind och nästan 20 grader varmt! När vi kom fram bänkade vi oss vid långbordet på verandan. Peter och Febes man Rolf grillade både kött och korv, som avnjöts med olika sallader, batongbröd och dricka.  Glada skratt och prat i mun på varandra var ett gott betyg på att vi gjort ett bra val av både samlingsplats och väder.
När maten var uppäten fick alla berätta om vad de hade gjort under sommaren. Därefter bytte tjejerna om till baddräkt och klev i badtunnan som var uppvärmd till 37 grader. Killarna drack kaffe och sen var det ombytta roller. Några vågade till och med ta en simtur i havet, där vattnet var cirka 16 grader! 
Efter badet smakade det gott med kaffe och havtornstårta samt blåbärspaj med vaniljsås.  När man har roligt går oftast tiden väldigt snabbt, så också idag.
Så småningom började vi plocka ihop vårt pick och pack och traskade iväg till bryggan och båten för att påbörja hemfärden. Cirka klockan 19 var vi tillbaka vid Fränsviken.
Innan vi skildes åt tackade deltagarna för besöket och vi önskade varandra en god fortsättning på sensommaren! 
———
Aktuellt
———
Notis: Amos Rex värt ett besök också för synsvaga
Det nya omtalade Amos Rex muséet i Helsingfors öppnade den 30.8. Kön slingrade sig långt ut på gatan när Finlands Synskadades chefredaktör besökte stället. 
På invigningsdagen fanns det gott om personal som hjälpte till med att besvara frågor, antalet lär minska under andra dagar. 
Det första man möts av på muséet är en massiv trappa som leder till utställningarna som ligger på nedre våningen under marken. Vid sidan om trappan finns också hissar. 
Den omdiskuterade Team Lab-utställningen baserar sig främst på synintryck i form av laserbilder som projiceras på golv, tak och väggar. Till utställningen hör också en ljudvärld, som bidrar till att skapa en spännande stämning i den fönsterlösa fantasivärlden.
     – Vi rekommenderar inte att personer med synnedsättning besöker muséet utan ledsagare, eftersom det är rätt svårt att navigera inne i utställningsutrymmet. Ljudvärlden är dock väldigt fascinerande, säger Sari Järvi på Amos Rex
Notis: Dags att ansöka om rekreationssemester
Det är igen dags att ansöka om rekreationssemester genom De blindas vänner. Nytt för i år är att det inte ordnas verksamhet på svenska, men FSS medlemmar är välkomna att ansöka om rekreationssemester på Onnela som förr. Ansökan görs direkt genom De blindas vänner (på finska). Läs mer om semestrarna och ansökningen på www.syry.fi
———
Notis: Kalle Könkkölä har gått bort
Förkämpen för personer med funktionsnedsättning, Kalle Könkkölä, har dött. Han blev 68 år gammal.  Könkkölä var den första personer med funktionsnedsättning som blev invald i riksdagen. Han var riksdagsledamot och partiordförande för De gröna under åren 1983-1987. Han satt också i stadsfullmäktige åren 1985-2004. 
Kalle Könkkölä var också ordförande för Tröskeln rf som är en organisation som värnar om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning.
Könkkölä förlorade förmågan att gå redan som barn. Han använda sig av elektrisk rullstol och andningsmaskin. Trots det reste han världen runt och deltog i möten och seminarier.  Könkkölä var gift med arkitekten Maija Könkkölä som dog år 2012. 
Könkkölä avled i sviterna av en lunginflammation. 
Källa: HS, YLE
———
Vill du presentera dig inför styrelsevalet?
Funderar du på att ställa upp i valet på FSS  höstmöste som styrelseledamot eller viceordförande? Nu har du chansen att presentera dig skriftligt i FS eller muntligt på Medlemsbandet. Kontakta chefredaktör Henrika Jakobsson tel. 044 712 3017, henrika.jakobsson@fss.fi eller taltidningsredaktör Susanna Antell på tel. 050 5203020, susanna.antell@fss.fi senast 23.10 så berättar vi mera.
———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
En studiecirkel i punktskrift med Leif Nybohm som ledare, hålls på måndagar kl 10 på Fyren. 
Både nybörjare och längre hunna är välkomna med!
På onsdagar har vi vid Östan lid konditionsträning på gym kl 11 - 12 och vattengympa; grupp 1 kl 11.45 och grupp 2 kl 12.30.
Under hösten ordnar vi ett par gemensamma lunchträffar för våra medlemmar, första lunchträffen blir 4.10 kl 12 och följande 8.11.
Närmare info på minneslistan eller när ni anmäler er. 
Vi har förhandsbokat biljetter till Thomas Enroths pianokonsert ”Flyttfågeln” på Schaumansalen i Jakobstad, lördagen 6.10 kl 19. Priset är 23 € med grupprabatt. 
       Vi har också bokat biljetter till Årets stora julkonsert 2018 på Schaumansalen 1.12 kl 19 med Heléne Nyberg, Mats Rådberg, Philip Järvenpää och gästartist Ann-Katrine Burman. 
Handarbetsgruppen ”Rätstickorna” träffas varannan måndag (ojämna veckor) kl 12 – 14 på Fyren med Agneta Cederberg. Nästa träff hålls 8.10 kl 12 – 14. 
Föreningsträffen i oktober hålls 9.10 kl 18 på Fyren. Vi får besök av Pehr Löv som pratar om ”Vårdvilja” och ”Intressebevakningsfullmakt”. Kaffeservering och trevlig samvaro. 
På Vita käppens dag 15.10.2018 samlas vi på Fyren kl 13 och promenerar i centrum.
Det blir dagträff i Karleby tisdagen 16.10 kl 13 - 15 i 
Mikaelsalens serveringsrum, Församlingscentret, Gustav Adolfsg. 16 i Karleby. 
Mimosel damerna träffas varannan onsdag (jämna veckor) kl 13 - 15 på Fyren med Ann-Mari Ekstrand. Nästa träff blir 17.10. 
Karagruppen träffas en gång/månad kl 12.30 på Fyren, för att diskutera och förbättra världen samt dricka kaffe med dopp. Nästa gång blir torsdagen 25.10 kl 12.30.
Mimosel träffar / Aktivt Seniorliv för synskadade ordnas under hösten vid Folkhälsan huset ”Emeliehemmet”, blåa rummet, Sjukhusgatan 11 i Karleby, följande torsdags eftermiddagar: 25.10 och 29.11 kl 13 - 15. Målet med träffarna är att möta andra i samma situation och få aktuell information som är anpassat för synskadade. Ledare Monica Bergdal hälsar alla välkomna!
Må-bra dag på Norrvalla ordnas 13.11.2018 under Blindveckan. Pris 20,- €/person. Busstidtabell och mera info på medlemsbandet, nästa FS och i samband med att ni anmäler er.
Kontaktuppgifter till styrelsen: ordförande Ann-Britt Mattbäck tfn 050-300 1111, viceordförande Bengt Ahlvik tfn 0500-778 694, kassör Seppo Sjö tfn 050-5239 539, styrelsemedlemmarna; Maj-Len Ahlstedt tfn 050-5633 433, Berndt Berglund tfn 044-320 3699, Hans Esberg tfn 050-533 7230, Leif Nybohm tfn 050-300 1025, Anna Segervall tfn 050-4322 504.
Anmälan om deltagande görs till distr.sekr. Ann-Sofie Grankulla, tfn 7234 880 eller 050-3795 658 eller via e-post: noss@multi.fi Mera information om verksamheten i medlemsbandet och föreningsspalten i ÖT på lördagar eller på www.fss.fi under länken distriktsföreningar och Norra Österbotten.
Välkomna med i vår verksamhet! hälsar Styrelsen och Ann-Sofie Grankulla  
——
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland 
Måndagsträffar. 8.10 klockan 15.00-17.00 träffas vi på Kampens servicehus, Salomongatan 21. Vi börjar med kaffet varefter Nicole Renwall-Iivonen kommer och berättar om seniorinfo. Anmäl dig senast den 3.10 till kansliet.
15.10 klockan 13.00-15.00 Vi träffas under Stockmanns klocka, och går i samlad trupp till café Kapell, där vi dricker kaffe och firar vitakäppens dag. Anmäl dig senast 11.10 till kansliet.
22.10 klockan 13.00-15.00 Vill du lära dig att sy i en knapp? Sätta tråd på nålen och eventuellt laga din egen tvål. Vi pysslar på Hörnan med Henna Nousu som är van att undervisa synskadade i olika handarbets och pysselaktiviteter. Anmäl dig senast 18.10 till kansliet.
29.10 klockan 13.00-15.00 lunch på Hörnan.  Fri samvaro
Övrig verksamhet. 11.10 musikstund med Christian Holmqvist. Temat för kvällen blir swing2. Anmäl dig senast 10.10 till kansliet.
25.10 klockan 18.00-20.00 Matthias Jakobsson från FSS kommer och berättar om förbundets framtid. Efteråt blir det vin med tilltugg. Anmäl dig senast 24.10 till kansliet.
Styrke- och balansträning på Folkhälsan huset Brunakärr, mannerheimvägen 97 fortsätter torsdagar klockan 13.30-14.30. Gruppen samlas i gymnastiksalen 10  gånger under hösten. Deltagaravgiften är 15 euro per person. Anmälningarna görs till kansliet.
Kansliets kontaktuppgifter: Telefon: 0400 269 553, kansliet@ssmn.fi. Verksamhetscentret: Parisgränden 2 A 3, 00560 Helsingfors.
——
Svenska Synskadade i Västnyland
Välkomna på månadsmöte lördagen den 13.10 . Vi gästas av Madeleine Wessmann från Ekenäs museivänner. Mötet hålls klockan 13 Lyan. Om du har ärende till föreningen går det bra att ringa sekreteraren på telefon 044 5410 679 eller skriva till e-postadressen ssvn@brev.fi
——
Svenska Synskadade i Östnyland
Svenska Synskadade i Östnylands fredagsträff den 5.10 och den 2.11 är en punktskriftskurs med Paulina Hannus 4€/gång. Kl 10-11.30 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå.
Svenska Synskadade i Östnylands oktober månadsträff är lördagen den 13.10 kl 13 på Kajutan, Ågatan 33 E, i Borgå. Lovisaborna anmäl er till Jonas tfn 040 964 4672 senast torsdag 11.10. 
Svenska Synskadade i Östnylands fredagsträff den 26.10 är en Temadag ”Jag och min syn”. Föreläsning och diskussion med psykolog Thomas Londen och rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli mellan kl 10.30 – 15.15 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå. Dagen kostar 10€/person och lunchen ingår. Säg till om du har någon mat allergi.  Anhörig ledsagare deltar gratis. Bindande anmälan senast den 19.10 till Jonas Lindström tfn 040 964 4672.
——
Vasa Svenska Synskadade
Vattengymnastik. Vattengymnastiken i samarbete med Folkhälsan fortsätter i Smedsby Folkhälsans hus fram till och med söndag 9.12. Grupp 1: kl.12.45-13.30 och grupp 2: kl.13.30-14.15. Ledare är Evelina Holmback tfn 044-347 0010. 
Punkskrift på Lyktan. Punktskriftsundervisningen fortsätter på Lyktan, varannan vecka fram till och med tisdag 11.12. Som punktskriftslärare fungerar Ritva Hagelberg och Margareta Öster.
Aktivit seniorliv på Lyktan.Höstens träffar för äldre synskadade i samarbete med Folkhälsan fortsätter enligt följande datum onsdagar 17.10, 31.10, 14.11 och 28.11. kl.13-15.15 med Carina Blom (tfn 044-788 1026) och Maj-Britt Aspö som ledare. Alla hälsas hjärtligt välkomna till dessa tillfällen som oftast har någon gäst på besök!
Aktivt seniorliv i Närpes. Vi fortsätter höstens träffar för äldre synskadade i hotellet Red & Green med gemensam (frivillig och till självkostnadspris) lunch. Därefter diskussion, program och kaffe i samlingsrummet. Tisdag 9.10, 13.11 och 11.12 kl.12.30-15.
Ledare Carina Blom, tfn 044-788 1026.
Resa till Kroatien. På grund av att både distriktssekreteraren och många medlemmar är med på resan till Kroatien, 2-10.10 är kansliet och Lyktan stängd under den tiden. 
Har du föreningsärenden under den tiden, kontakta viceordförande Jan Sjöström på tfn 050-329 2036.
Humorgruppen KAJ på Ritz, onsdag 7.11.2018 med syntolkning! Vi har biljetter till humorgruppen KAJ:s föreställning ”Gambämark” till onsdag 7.11 kl.19. Biljetterna kostar 28€/person och som vanligt går ledsagare gratis. Föreställningen syntolkas. Biljetterna delas ut i andra våningen från kl.18 utanför ingången på Ritz som finns på Kyrkoesplanaden 22.  Garderobsavgift är 2€ och garderoben finns till höger då man kommer in. Vänligen kom i tid, kl.18.30 inleds introduktionen av syntolkningen och skådespelarna presenterar sig för oss. Bindande sista anmälningsdag är är 18.10.
Må Bra Dag på Norrvalla, tisdag 13.11. kl.9.30 – 15.30.
I samarbete med FSS, Folkhälsan och NÖSS ordnas det en måbradag på Norrvalla i Vörå tisdag 13.11. Dagen kostar 20€/person. Bussen startar i Södra Österbotten om intresse finns. Ett mera detaljerat program finns på annan plats i tidningen. Bindande anmälan senast måndag 5.11.
Distriktsföreningen Vasa svenska synskadade r.f håller stadgeenligt höstmöte lördagen den 27 oktober 2018 kl.13 på verksamhetscentret Lyktan, Skolhusgatan 40 C, 1-2 i Vasa. Vid höstmötet behandlas i föreningens stadgar § 11 nämnda ärenden, samt val av ordförande och eventuellt tilläggsval för återstoden av år 2018 och för år 2019.
Anmälningar senast 22.10 till kansliet på telefon 045-321 3320 (må-to 10-12) 
eller e-post: vasasynskadade@gmail.com. - Styrelsen.
——
Åbolands Synskadade
Hjälpmedlesmässa, torsdagen den 11 oktober i Pargas Brandkårshuset mellan Klockan 12.00 och 20.00.
Busstransporter till/från mässan och föreläsningar från Kimitoön och Korpo samt Åbo. 
Buss 1 startar i Dalsbruk klockan 13.30 kör till Kärra, Nivelax och Vretavägen till Kimito busstation klockan 14.00.
Buss 2 startar i Korpo klockan 14.00 från kyrkbyn.
Buss 3 startar i Åbo, Domkyrkan på Pinella sidan klockan 14.30. Anmälan till föreläsningarna med tanke på utrymmet, traktering och bussar senast 5 oktober till Birgitta Storbacka, tfn 040 5867 179 eller Birgitta Kronberg, tfn 02 4584189. 
Välkommen med och dagen är avgiftsfri.
Medlemmarna i Åbolands synskadade r.f. Kallas till stadgeenligt höstmöte Tisdagen den 13 November klockan 15.00 - 18.00 på Centret, Eriksgatan 5 A 9, Åbo. Efter Höstmötet så blir det Atlanten föredrag av Marianne Cygnel. Rubriken är någonting som ”Naiv Kokkolaflickas äventyr på stora Atlanten”. Detta hände 1975-76, före gps, och utan moderna tekniska hjälpmedel, dvs ungefär som på Columbus tid. Servering och varmt välkommen.
Anmäl deltagandet till Birgitta, Maggan eller Håkan senast fredagen den 2.11. Transporter ordnas från Kimito och Pargas och dagen är avgiftsfri.
Kontaktuppgifter till föreningen är;
Ordförande Birgitta Storbacka telefon 0405 867 179
Styrelseledamot Margareta Söderblom telefon 0405 236 396. Distriktskoordinator Håkan Ström telefon 0400 151 322 tisdag till torsdag klockan 10.00 till 16.00.
Med vänlig hälsning till alla från styrelsen.
——
Ålands Synskadade
Jag heter Linnea Leo Lindh och är ny organisationssekreterare för Ålands synskadade r. f. Kommer ursprungligen från Stockholm och har jobbat som ekonom och administratör i mer än 25 år. Jag hamnade på Åland eftersom  min svärmor var åländska, så jag och min man har därför tillbringat mycket tid här och till slut tog vi beslutet att flytta hit. Jag har inte ångrat mig och nu ser jag mycket fram mot att få börja  reda i alla papper som ligger på mitt nya skrivbord.
Fr. o. m. 17/9 är det ny öppettider på Ankaret. Öppet mån-tor kl 09.00-13.00. Tel 018-19670.
Nästa månadsträff blir den 8/10 kl 18,00 på  Ankaret.
Aktiviteter: Måndagar kl 11.30-14.30 är det borstbindning på Ankaret. Onsdag punktskrift efter önskemål, intresserade kan ringa till Ankaret. Fredagar simning på Folkhälsans allaktivitetshus kl 13.00-14.00 Datakurs 4.10 kl 18.00 på Ankaret, anmälan till Ankaret senast 27.09 kl 12.00 Telefonkurs 24.10 kl 18.00 på Ankaret, anmälan till Ankaret senast 18.10 kl 12.00 Ny synterapeut Åsa Rehn-Isaksson har telefontid onsdagar kl 13.00-14.00, 018-53 53 39.
———